227 
afvige fra T. torguatus, ikke kunne henfåres. til de -af Gray 
(Catal. p. 220—21) opstillede Arter T, .Smithii og Darwinii. 
Da disse tre Former idvrigt afvige saa lidt i alle almindeligere 
Forhold, at det vil være meget vanskeligt i Ord at udtrykke 
disse deels meget relative, deels temmelig vaklende Forskjellig- 
heder, ville vi indskrænke -os til at anfåre, i hvilke constante 
Hovedforhold de afvige fra hinanden, da det vil være lettere - 
derved end ved en lang Beskrivelse at erkjende, hvilken Form 
man maatte have for sig. 
T. torquatus synes at være den af de tre Arter, som 
opnaaer den betydeligste Stårrelse; den har af dem alle de 
mindste Rygskjæl eg den livligste Farvetegning. Grundfarven er 
hos ældre Individer grånlig, hos yngre graabruun, og Tegningen 
hos disse sidste i det hele finere, livligere og elegantere. Hals- 
baandet er altid meget tydeligt og indfattet af hvidt baade fortil 
og bagtil. - Naar de smalle eiendommelige Supraciliarskjæl ikke 
regnes med, danne Supraocularskjoldene 5 eller 6 Rækker, som, 
paa den allerinderste nær, der kun bestaaer af smalle Smaaskjæl, 
tiltage i Størrelse udenfra indadtil, saaledes at den næstinderste 
Række béstaaer af bredt sexkantede Skjolde, hvis Brede dog ingen- 
lunde er dobbelt saa stor som deres Længde, og den folgende 
(tredie indenfra) af mindre sexkantede Skjolde, der i det hele ikke 
have stårre Brede ånd Længde; de dvrige 9—3 Rækker bestaae 
af kantede Smaaskjæl af aftagende Størrelse. 
"TT. macrolepis Rhdt. & Lik. (Tab. V, fig. 8) har af alle tre 
Arter de stårste Rygskjæl; hos to ligestore Individer af T. torguatus 
og T. macrolepis ville 4 af dennes Rygskjæl omtrent svare til 6 af 
biins; den ligner iåvrigt T. torguatus i det habituelle, navnlig har den 
ligesom denne en noget hvælvet Snude og bugede Snudeskjæl, men 
Nakkeskjoldet har, saavidt vor Erfaring gaaer, aldrig den smalle 
Form, som ofte iagttages hos T, torguatus. Hovedet synes des- 
uden altid at være kjendelig kortere end hos T. torquatus. 
15" 
