239 
Efterskrift. 
Ved særdeles velvillig Imodekommen af Hr. Prof. Peters 
i Berlin have vi kunnet undersåge et af Prof. A. Duméril be- 
stemt Exemplar af Leiuperus-Slægtens typiske Art, L. marmora- 
lus; vi have derved været istand til at erkjende, at Slægterne 
Leiuperus og Pleurodema (Bibronii) staae hinanden overmaade nær 
i deres hele Bygning og neppe ville kunne adskilles uden ved 
Hjælp af Ganetænderne, hvorfor det ogsaa tidligere er hændet, 
at en Pleurodema Bibronii, der manglede Ganetænderne, er ble- 
ven os tilsendt som en Leiuperus; selv den ejendommelige Kjer- 
telknude paa hver Side af Bagkroppen, som udmærker Pleuro- 
demerne, gjenfindes ganske hos Leiuperus'en, uagtet den ikke 
omtales i ,,Erpétologie générale”. Trommehindens Tydelighed af- 
giver ikke nogen god Charakteer; den er tydelig nok paa den 
ene Side hos del foreliggende Exemplar, men aldeles ukjende- 
lig paa den anden. Der findes 2 stærke fremspringende Hæl- 
knuder; Bagtæerne ere frie, men indfattede hver af en ganske 
smal Hudbræmme. Det viiste sig fremdeles, at Gomphobates vel 
kommer nær til Leiuperus, men dog adskiller sig fra denne ved 
en mindre Mund, ved Manglen af Lændeknuden og ved Papillen 
paa Tarsen, men at derimod vor Leiuperus verrucosus ved sit Ha- 
bitus er aldeles forskjelligt fra de ægte Leiuperer. Medens disse 
minde om Bombinator-Gruppen, minder L. verrucosus snarere om 
Låvfrierne ved sit store Gab, brede Hoved og Forkrop, spinkle 
Bagkrop, tynde og spinkle Lemmer og navnlig forholdsviis lange 
aglemmer. Vi nådes derfor til at opstille den som ny Slægt 
og foreslaae at kalde denne Ischnocnema, Arten altsaa Ischnocnema 
Verrucosa. 
Ved Prof. Peters' Godhed have vi ogsaa kunnet under- 
Såge et Exemplar af en Padde, som i Berliner- Museet er op- 
stillet som ,,Crossodactylus Gaudichaudii?” Hvis denne Bestem- 
melse, der rigtignok kun er givet med Tvivl, er rigtig, vil denne 
Form være meget forskjellig fra Tarsopterus; medens denne er 
et cystignathagtigt Dyr, er hiin en ægle Låvfrå. Hvad der har 
vakt Tvivl om BEbletskyelgels Rigtighed er vel nærmest, at den 
i »Erpét, génér,” angivne Tarsalmembran fattes, men denne kunde 
jo muligvis kun være en periodisk Udvikling. Det kan her ogsaa 
