37 
godt, og man seer derfor i slige Aar, at" Ungerne dåe ai Suit, 
Da Lomviens Fåde vistnok opholder sig temmelig håit oppe i Vand- 
skorpen, saa har den ikke nådig at gaae tilbunds for at såge den. 
Naar den ellers dykker, f. Ex. naar en Baad kommer den før nær, 
kan man see den svåmme kun et Par Fod under Vandskorpen. Dette 
har jeg hyppig iagttaget, men især blev jeg opmærksom derpaa 
for nogle Aar siden ved en Anledning, som jeg her skal omtale. 
Da jeg paa mine Reiser stadig saae en stor Mængde Lom- 
vier at svomme inde paa en Gjov (Fjeldklåft) under et Fuglebjerg, 
fik jeg engang det Indfald at forsåge paa at drive dem paa Land. 
Inderst paa Bunden af Gjoven var en stor Ur, som Lomvierne 
kunde jages op paa, men begge dens Sider vare aldeles lodrette 
og vel 1000 Fod håie, saa at der sjelden rårte sig Vind der- 
inde, I Baaden medtog jeg endeel smaa Stene foruden et Par 
Fuglestængor. — Ved Mundingen af Gjoven begyndte jeg med 
at kaste Stenene ud efter Lomvierne, som naturligviis strax duk- 
kede og vilde skyde ud under Baaden, men uagtet Vandet var 
20 Favne dybt, dykkede de ikke længer ned, end at jeg altid 
kunde see Fuglene, og Baadens Skygge skræmmede dem derfor, 
da det var klart i Veiret, saa at de ikke vovede at nærme sig 
denne, Da dette havde varet noget, og Lomvierne saae, at de 
ikke kunde komme udefter, toge de alle Flugten. indefter og lige 
Påa Land, hvorhen vi forfulgte dem, og toge 80 Stykker med Hæn- 
derne, som rigtignok kun var en liden Deel af Antallet, men Alt, 
hvad vi kunde faae fat paa, da vi ikke vare flere end to, der 
Sprang paa Land, og Gjoven uheldigviis var afdeelt i to Landings- 
Steder ved et udspringende Næs, som vi ikke kunde komme over, 
inden de Lomvier, der vare paa den anden Side af Næsset, fik 
Tid til at betænke sig og komme tilsåes igjen, hvilket det tilbage- 
blevne Mandskab paa Baaden ikke var istand til at forhindre. 
i Ungerne og yngre Fugle overvintre imellem Oerne i temme- 
lig Mængde, især de Vintre, naar der er tilstrækkelig Fåde for 
dem, men ofte finder man dem drevne paa Land dåde af Sult; 
dog seer man dem aldrig sidde paa Land undtagen i Yng- 
