61 
dykke under; dog holder den sig ikke længe under Vandet, langt- 
fra saalænge som Lomvier, Alker 0. desl.. Naar man vil skyde 
eller slaae dem, tager man Fiskelever, som man knuser og stråer 
henad Vandet. De forbiflyvende Flokke kaste sig da strax i den 
trannede Så og opsamle de flydende Leverstumper, siddende 
paa Vandet. De ere da ofte saa graadige, at de komme tæt 
til Baaden, og man kan da med en Aare slaae mange ihjel. Med 
en udkastet Traad og Krog med Lever til Mading kan man ogsaa 
fiske dem. 
Tidligt i Mai lægger den eet Æg, der ligner Lundens, undta- 
gen at det er ganske hvidt, glattere og ialmindelighed mere af- 
rundet ved Enderne. Reden bestaaer af tårt Græs. Den yng- 
ler colonieviis. 
Sidst i August ere Ungerne flyvefærdige. I den sidste Tid, 
inden de forlade Hulen, sidde de udenfor denne om Natten, og 
dve sig i at bruge Vingerne. Den idde August, eller, hvor de 
bygge håit tilfjelds, den 24de August, opsåger man Ungerne. Da 
den ialmindelighed graver sin Hule langs hen under Jordskorpen 
€.-6 til 12 Tommer under denne, saa har man sædvanligt et 
Hul fra oven af ned lige over Reden, hvorigjennem Ungen udta- 
$es, da Hulen, som oftest er saa dyb, at en Arm ikke kan naaåe 
Reden igjennem Indgangen. Hullet maa omhyggelig tilstoppes 
og dækkes, saa at Vand ikke trænger ned derigjennem, da i 
modsat Fald Skraapen forlader Hulen næste Aar eller graver den 
dybere. Bliver en Hule godt behandlet, forbliver den i Mands- 
minde benyttet Aar efter Aar, medmindre Rotter, der ere Skraa- 
Pens værste Fiender, dræbe de Gamle. Man har ogsaa havt 
Exempel paa, at Katte, som have taget Ophold i Marken, have 
anrettet stor Skade ved at fange de Gamle, naar de flyve ind 
og ud, ligesom ogsaa Ungerne, naar de om Natten komme ud 
af Hulen, 
Hvor Skraapen bygger i Urer, kan man ikke saa. beqvemt 
komme til Ungerne, og man benytter derfor en Træpind påa C- i Ålens 
Længde med en fastbunden Fiskekrog paa Enden, som man træk- 
