197 
ikke kunne gjåre Fordring paa en Plads blandt Vestindiens Skild- 
padder, og disse have vi derfor udeladt af Fortegnelsen. Efter 
at det nu fra flere Sider er fuldstændigt oplyst, at alle Kinixys= 
Slægtens Arter have bjemme i Afrika og fortrinsviis tilhåre Vest- 
kysten af dette Continent, kan den Omstændighed, at Pariser- 
Musæet for en 30 Aar siden har faaet 2 Exemplarer af Kinixys 
Homeana 4ilsendt levende fra den nævnte Oe, end ikke bevise 
noget for disse Individers amerikanske Herkomst. Den livlige 
Skibsfart, som endnu nogle Decennier tilbage i Tiden fandt Sted 
mellem Vestindien og Kysten af Afrika, forklarer let, hvorledes 
vestafrikanske Dyr leilighedsviis kunne være komne til de euro- 
Pæiske Musæer over Vestindien, og der er neppe tilstrækkelig 
Grund til den af J. E. Gray fremsatte Hypothese, at disse 
Kinizys-Arter skulde være blevne indførte og naturaliserede paa 
Guadeloupe ligesom ogsaa i Mexico og Demerara+): Hvis det 
virkeligt var Saa, vilde der sikkerligt forlængst. have føreligget 
håiere Oplysninger desangaaende, og disse saa mærkværdige 
Former vilde isaafald allerede i længere Tid og i stårre Antal 
fundet deres Vei til de europæiske Musæer, i hvilke de som 
bekjendt indtil de allerseneste Aar have været yderst sjeldne. 
Men de 2 Kinizys-Arter ere neppe de eneste Skildpadder, 
Som med Urette have faaet Plads mellem de Vestindien tilhårende 
årter; selv iblandt dem, som vi have optaget i den ovenfor med- 
Liste, er der enkelte, som rimeligviis tidligere eller senere 
re 
der erå Aar. ældre end andet Bind af ,,Erpétologie Générale,” siges dens 
Fædreland at være ube kjendt, og i de tvende Cataloger over Skjold- 
krybdyrene Eiere Reptiles) i det britiske Musæum fra 1844 og 1855 
ångives det rigtigt at være Vestafrika (Gambia). 
") Hvad angaaer .den søneeeede, Indførelse af Kinixys Homeana i Deme- 
taler derimod fremdeles den Omstændighed, at Richard Schom- 
burgk aldeles ikke omtaler dk som forekommende der, skjøndt den 
ersom den 
