200 
Peru og Bolivia), og som navnligen synes at være udtalt i Slægterne 
Leiuperus, Hylaplesia, Phyllobates, Hylodes, Diploglvssus og Leioce- 
phalus. Men alligevel er Vestindiens Fauna vistnok en af de sely- 
stændigste og skarpest udprægede, som der gives; det Antal af 
Arter, som den har fælleds med Fastlandet, og som ikke kunne 
antages at være indførte, er kun. ringe i Sammenligning med 
den aborigine Fauna. Faunaens hele Præg er idyrigt aldeles syd- 
amerikansk (neotropisk); kun ganske enkelte af de ægte og 
sikkre vestindiske Former minde om Nordamerika (Emys-Årterne, 
Anolis principalis), og de findes endda kun- paa de vestlige 
Antiller. 
Vi have med Forsæt behandlet den almindelige Side af Vest- 
indiens. Herpetologie saa udfårligt, fordi vi mene at Studiet 
af. en saadan Fauna kan fåre til almindeligere Besulteter 
af stor Betydning. Netop en Ofauna som den vestindiske 
fortjener en speciel kritisk Behandling med Hensyn til Arternes 
Udbredning til flere Øer og de hinanden repræsenterendeår- 
ters indbyrdes Forhold. Det er i saadanne Forhold, at ne 
Darwinske Theorie om Arternes indbyrdes Sammenhæng 08 
fælleds Udspring kan såge og såger et af sine Ståttepunkter. 
Der er unægtelig en paafaldende Modsætning mellem de c07” 
tinentale Arters ofte saa vidtstrakte Udbredning og denne 
Vrimmel af insulære 9: nærstaaende, men geographisk sondrede 
og indenfor snevre Grændser indskrænkede, hinanden repræsen- 
at af dette 
rklaring? 
terende Former. Det maa ganske vist indrømmes, 
Forhold giver Darwins Theorie en let og simpel Fo 5 
Individernes insulærelsolation har givet Anledning til, 2 
der dannede sig Afarter, som i Tidernes Låb have udviklet 81£ 
i - en 
til Arter. Men vil man ogsaa see bort fra de Vanskeligheder, el Å 
conseqvent Gjennemfårelse af Theorien vilde frembyde — £ Ex 
yde udgjor! 
man da vistnok maatte forudsætte, at Vestindien først ha 
i - re 
en Enhed, et sammenhængende Landstråg, som først use sg 
Jordrevolutioner, Sænkninger osv. var splittet i en Kjæde 
ved 
