242 
Farvetegningen er hos det foreliggende Individ omtrent 
som hos det andet i ,Erpét. générale? omtalte, paa een Gang 
plettet og stribet. De lyse Pletter sprede sig over Kroppens og 
Halerodens Sider og Lemmernes Rygside. Kropsidernes Grund- 
farve er sort; af lyse Striber kan der erkjendes 8, af hvilke den 
underste ligger heelt nede paa Kroppens Sider; til Nod kan man 
erkjende en niende uparret midt ned ad Ryggen; den fremkommer 
derved, at de to nærmeste lyse Linier ere indfattede af et svagt 
sortagtigt Baand, i Modsætning til hvilket det mellemliggende 
smalle Parti viser sig som en lys Stribe. Ogsaa her er Strube- 
folden farvet af et sort Tverbælte, saaledes som det beskrives i 
»Erpét. génér.£ 
Åmeiva corvina Cope>). 
Af denne Art har Hr. Riise tilsendt os 3 Exemplarer fra 
Sombrero, den nordligste af de karaibiske Oer, netop den samme 
Lokalitet, hvorfra Cope havde sine. Da Copes Beskrivelse ikke 
er aldeles udtåmmende, skulle vi her meddele en ny Beskri- 
velse af denne fra de i det foregaaende omtalte temmelig for- 
skjellige Art. ; 
Hovedets Beklædning synes ikke at frembyde noget særdeles 
mærkeligt; dog kan mærkes, at medens ellers Nakkeskjolde! 
pleier at være det mindste af fem, som danne en Tverrække, 
danne disse Skjolde her snarere en Gruppe med Nakkeskjoldet 
i Midten, paa Grund af, at dettes Naboskjolde ved en Tverlinie ere 
deelte i to. De Smaagryn, som ogsaa hos andre Arter tildeels 
omkrandse Supraorbitalskjoldene bagtil og paa Siderne, maa? her 
lidt længere fortil paa disses indvendige Side end hos 4. Riisei 
og Ørstedii. Skjælkilen mellem Underkjæbens to Skjoldrækker er 
kun lidet udviklet og dannet af en enkelt Skjælrække ligesom 
hos ÅA. vulgaris og Ørstedii, og det fårste Par Sublabialskjolde 
berårer hinanden fuldstændigt.  Tindingskjællene ere fine, men 
") Proc. Acad. Nat. Sc. of Philadelphia. Febr. 1862. 
