257 
Ånolis pulchellus D. B. 
Denne Art kjendes fra St. Thomas, hvor den er temmelig 
almindelig paa dyrkede Steder, fra St. Croix, hvorfra der findes 
Exemplarer i det Kongl. Musæum, fra Tortola, Just v. Dyck, 
Vieques, Portorico og Martinique, Vi ansee det for 
ufornådent at udarbeide en Diagnose af denne velbekjendte Art, 
men skulle dog til Beskrivelsen i »Erpétologie générale” føje 
flgende Bemærkninger: 
Hannerne have ogsaa her i Reglen en lav, mere eller mindre 
lydelig Hudfold midt nedad Ryggen fra Nakken til Halen; den 
dannes af en dobbelt Skjælrække, hvis Skjæl enten aldeles ikke 
eller kun i en meget ringe Grad ere stårre end Naborækkerne. 
Ålle Hovedets Skjæl og Skjolde ere kjålede, de siårre have endog 
dere Kjåle, f. Ex. Sublabialskjoldene; ligeledes ere Øverarmens 
Skjæl og de store Skjæl paa Underarmens og Laarets Forside 
forsynede med flere Kjåle, Den Gruppe af stårre Skjolde, som 
indtager en Del af Supraocularregionen, bestaaer undertiden kun 
af 5—6 Skjolde,. Den eneste foreliggende Hun har et noget 
kortere Hoved end de andre, som ere Hanner og hos hvilke 
Hovedets Længde iåvrigt varierer endeel; den mangler Hudfolden 
langs ned ad Ryggen, og dens Hale er ikke håi, sammentrykket 
98 savtakket som Hannens, men lavere og mere trind, med 
Skarpt udprægede, ophåiede Linier, som dannes af Skjælkjålene; 
den er ogsaa mindre tydelig leddeelt end hos Hunnerne, Ifålge 
Nie Hr Riis er meddeler os, ere Hunnerne i det Hele lidt 
" Mindre end Hannerne, men uden nogen væsentlig Forskjel ; 
"Farve eller Tegning. En hvidlig Stribe, som oventil er skarpt 
begrændset, låber hos dem Alle hen under Øiet fra Snudespidsen 
til omtrent midt paa Kroppens Sider eller undertiden lige Ul 
Hilén.: OVénover "den låber, fra Oiet af, en mårkere Stribe, som 
ER AS 
bundet med nogen Vanskelighed at skjelne mellem Ungerne al ed ig 
Årter. Har man flere Exemplarer for sig, vil Hovedets forskjellig 
Physiognomie dog snart afgjåre Spårgsmaalet 
17 
