46 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 882. 



hvad Forholdet mellem den brune og blaa Farve angaar og til- 

 lige med Hensyn paa det rödgule Randbaand, der snart findes 

 lige iidviklet paa begge Vingepar, snart alêne paa Bagvingerne,. 

 eller endelig er fuldstaendig forsvundet paa begge, ligegyldigt en- 

 ten Vingernes Grundfarve er brun eller overveiende blaa. Paa 

 denne Maade opstaar en Mangfoldighed af forskjelligartede, mere- 

 og mindre afvigende Farve-Aberrationer, saaledes som man gjerne 

 i enhver större Samling vil have Anledning til at bemserke. Un- 

 dersiden bibeholder imidlertid, uanseet Oversidens Farveafaendrin- 

 ger, sit typiske Udseende uforandret. 



I ganske sjeldne Tilfaelde kan det hasnde, at man finder 

 Exemplarer, hvor Undersiden viser et fra det normale afvigende 

 og eiendommeligt Udseende derved, at de sorte Pilpletter, der 

 indad begrasndse det rödgule Randbaand, gjennem Forl^engelse 

 indover ere traadte i sammenhaengende Förbindelse med de runde 

 sorte Pletter udenfor Diskstregen, med hvilke de da tilsammen 

 danne store, aflange, sorte Flekker. Dette Forhold, der foröv- 

 rigt ogsaa gjenfindes hos andre Arter af Slasgten, kan finde Sted 

 enten paa begge Vingepar eller kun paa Bagvingerne (smlgn. 

 Herrich-Schäffer's fig. 247, samt Gerhard's PI. 38 fig. 5). 

 Spångberg^ har omtalt et Par saadanne Exemplarer af argy- 

 rognomon fra Stockholmstrakten og Funnäsdalen i Herjedalen.. 

 Selv har jeg haft Anledning til at se et Individ af var. œgidioit 

 cT, fanget af Konservator Schneider i Hammerö i Nordland 

 i2:te August 1880, hos hvilket paa begge Vingepar Sammen- 

 smekningen af de nsevnte sorte Pletter er saa fuldstaendig, at alle 

 Mellemrummene mellem Nerverne ganske udfyldes af de derved 

 opstaaede, brede sorte Flekker. Noget Exemplar af œgon af 

 tilsvarende Udseende har jeg aldrig paatruffet, erindrer heller 

 ikke at have seet omtalt saadanne fra andre Steder, hvorfor dette 

 Forhold maaske i hvert Fald turde forekomme hyppigere hos 

 argyrognojiion end hos hin. 



Mgon synes idetheletaget ogsaa at vaere mindre tilböielig tri 

 at undergaa klimatiske Variationer paa de forskjellige Lokaliteter 

 end argy7'ogno7iion. Paafaldende er det imidlertid, hvor meget 

 mange af vore skandinaviske Exemplarer, ialfald Hannerne, naerme 

 sig til den i Lilleasien, Persien etc. forekommende Form af Ar- 



' 1. c. p. 35. 



