5© ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 882. 



henfört til Forfatternes argus istedetfor, som den bürde, til œgon. 

 Jeg kan i Virkeligheden vanskelig forklare mig Tingen paa anden 

 Maade, end at en flygtig Undersögélse af Tibierne har ladet de 

 som anfört smaä ög uanseelige Horntagge forblive ubemaerkede, 

 og da disse gjaldt for det »eneste sikre Skjelnemaerke», saa er 

 Dommen dermed engang for alle bleven afsagt. Dette Exempel 

 viser nOksom Betydningen af det af Aurivillius opdagede karak- 

 teristiske Forhold med Skjaellene hos Hannerne af begge Arter. 

 Havde dette tidligere vaeret kjendt, vilde det have vseret en Umu- 

 lighed, at den glatvingede hypochioiia kunde vaere bleven hen- 

 fört til Forfatternes ai-gtcs, selv om dens Skinnebenstag havde 

 vaeret endnu vanskeligere at opdage, end den i Virkeligheden er. 

 — Jeg skal tilföie, at jeg for at vaere sikker paa, at ingen Feil- 

 tagelse var skeet ved Afsendelsen af mine Exemplarer, remitte- 

 rede det ene Par til Ombytning og gjorde Forespörgsel desan- 

 gaaende; Svaret blev imidlertid, at Exemplarerne tilhörte den 

 virkelige hypochiona, og det Par, jeg erholdt igjen, viste nöi- 

 agtig det samme Udseende som de forrige. Jeg tillader mig der- 

 for at henstille til alle Eiere af Exemplarer af denne Form at 

 underkaste - dem de af mig her naevnte Prover og föler mig for- 

 visset om, at de da Allesammen ville finde sig foranledigede til at 

 flytte sine Exemplarer over til œgon, ifald de da ikke med Ram- 

 eur foretraekke at betragte denne Form som en egen Art, hvil- 

 ket i hvert Fald bliver en mindre Feil end at henföre den under 

 argyrögnomon (argus auct.). 



Dels ved Hjaelp af de naevnte Exemplarer af hypochiona 

 fra Andalusien og dels ved Hjaelp af et typisk Par af den af 

 Dhrr. Schulz og Prof. Hering ^ opstillede L. dubia fra Pom- 

 mern, som jeg har modtaget fra Hering selv, tror jeg ogsaa at 

 vaere kommet til Klarhed angaaende den i Begyndeisen omtalte, 

 eiendommeligt udseende Lycœna her fra Kristiania Omegn, der 

 naermest foranledigede mig til at se lidt naermere paa den her 

 omhandledé Gruppe. Der synes mig nemlig ikke at vaere nogen 

 Tvivl om, at samme er identisk med den navnte pommerske 

 dubia (omendskjönt vore norske Exemplarer baade i Störrelse 

 og hele Udseende fjerne sig endnu mere fra den typiske argy- 

 rögnomon end hin), samt at denne staar i et lignende Forhold 



* SteU. Ent. Zeit. 1881, p. 135. 



