54 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 882. 



eiendommelig, spredt fprekommende og udpraeget lokal Form, — 

 men bör den befragtes som egen Art eller ei? Staudinger siger 

 herom: ^ »Professor Hering hat in der Stett. Ent. Zeit. 1881, p» 

 135 als wahrscheinlich von Ai'gus verschiedene Axt emt dubia 

 aufgestellt, wobei er sich besonders auf die Beobachtungen des 

 Herrn Schulz beruft. Bei einer grossen Reihe von Exemplaren 

 aus den verschiedensten Gegenden meiner Sammlung zeigen sich 

 aber alle angegebenen Unterschiede als nicht stichhaltend. Dass 

 dubia bei Stettin eine doppelte, Argus hingegend. nur eine ein- 

 fache Generation hat, mag gerade die Ursache des etwas ver- 

 schiedenen Aussehens beider Formen sein. Jedenfalls sind, hier 

 noch lange und gründliche Untersuchungen nöthig, die villeicht 

 nach Jahrhunderten hochinteressante Resultate liefern werden.» 



Ganske vist er det paa Entomologiens nuvaerende Standpimkt 

 yderst vanskeligt i en Gruppe som den her omhandlede at kunne 

 sige med nogen Bestemdthed, hvilke Former der bör ansees som 

 gode Arter og hvilke ikke. Desvaerre ser jeg mig for Tiden ikke 

 istand til at oplyse, om vor norske dubia-Yonw ogsaa ligesom 

 den pommerske har to Generationer eller ikke, da som nsevnt 

 de hidtil kjendte Exemplarer alle ere fangede i Juli og August, 

 den saedvanHge Flyvetid for vor almindelige typiske argyrogno- 

 mon. Af denne sidste fandtes paa vedkommende Lokalitet intet 

 Exemplar, heller ikke Övergångsformer mellem begge, omend- 

 skjönt Hr. Kaptein Grüner ifölge min Anmodning i afvigte 

 Sommer havde sin specielle Opmserksomhed rettet paa og ind- 

 fangede alle de Lycaener, der flöi sammesteds. Forhaabentlig 

 vil det senere lykkes at faa undersögt, om der ogsaa her skulde 

 flyve en tidligere Generation (i Juni Maaned) og saaledes Stau- 

 dinger's Formodning om den dobbelte Generations Indflydelse i 

 dette Tilfselde maatte kunne gjöres gjaeldende ligesaa vel for vor som 

 for den pommerske Forms Vedkommende. Jeg maa imidlertid 

 bekjende, at jeg ved at sammenholde vor almindelige typiske 

 argyrognomoji med de oyenfor omhandlede ExempUrer-fra Asker, 

 der alle vise konstant samme Störrelse, har lidt vanskeligt for at 

 gjöre mig fortrolig med den Tanke,, at en i sit hele Udseende 

 saa afvigende Kjaernpefprm skulde fremgaa alene dervçd, at, vor 

 .saedvanlige lille Normalform af ^r^j?'^^;/^;;^/?« optrseder i to Ge- 



• SteU. Ent. ZeU. i88i, p. 261. _■ ... 



