124 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 882. 



Då vi på grund af det uppdrag, vi erhållit, att till föreningen inkomma 

 med utlåtande i ämnet, gått att närmare undersöka detta förslag, har det synts 

 oss, att vår uppgift Jcunde sammanfattas i besvarandet af följande tvenne frå- 

 gor: 1:0 Är spridandet af kunskap bland allmänheten om skadeinsekterna och 

 deras lefnadssätt behöflig och önskvärd? 2:0 På hvad sätt kan föreningen i 

 så fall bäst verka för ett sådant mål? 



Kunde man anse, att den stora allmänheten och hufvudsakligen den jord- 

 brukande befolkningen i vårt land redan förut genom de insigter, som stå att 

 vinna genom den allmänna skolbildningen, vore tillräckligt hemmastadd med de 

 företeelser inom insektverlden, som möta dem under deras dagliga verksam- 

 het, för att riktigt förstå och bedöma dem, så vore några särskilda mått och 

 steg från föreningens sida obehöfliga. Så långt vår erfarenhet sträcker sig, 

 råder dock bland de flesta en sådan obekantskap med de vanligaste företeel- 

 serna inom insektverlden, att den för dem omöjliggör hvarje ändamålsenligt 

 ingripande gent emot de uppträdande skadedjuren. För att väl bekämpa en 

 fiende, måste man känna dess ställning, dess starka och framför allt dess svaga 

 sidor. Den, som ej gör sig reda härför, hugger i vädret och afgår svårligen 

 med seger. 



Vi torde näppeligen behöfva anföra några enskilda fall för att bestyrka 

 denna vår erfarenhet, enär vi äro öfvertygade om, att alla föreningens med- 

 lemmar dela densamma. Vi vilja endast erinra derom, att för den, som tror 

 på insektemas sj elf alstring — och det göra ännu otaliga i vårt land — är 

 hvarje försök till minskandet af deras antal hardt när en dårskap. 



Då vi således med ett obetingadt ja kunna besvara den första frågan, 

 återstår att taga i öfvervägande det sätt, hvarpå föreningen bäst skulle kunna 

 verka för ofvannämda syfte. 



Under den öfverläggning, som med anledning af Friherre Hermelins 

 förslag egde rum inom föreningen, framhölls, dels att föreningens medlemmar 

 hvar i sin stad borde verka för spridning af behöflig kunskap om skadeinsek- 

 terna, dels att efter samma plan genomförda iakttagelser Öfver vigtiga insekter 

 borde företagas på olika ställen inom landet. 



Ehuru vi visserligen icke vilja förringa, hvad föreningens medlemmar 

 hvar för sig kunna åstadkomma för befrämjandet af detta syfte, synes det dock 

 oss vara klart, att det resultat, som på denna väg kan åstadkommas, ej kan 

 blifva synnerligen stort, enär föreningens medlemmar ej kunna hinna till öfver 

 allt och dessutom af en eller annan orsak torde vara förhindrade att upp- 

 träda såsom lärare för den stora allmänheten på insektkimskapens område. 

 Hvad som på denna väg skulle kunna åstadkommas, skulle först efter en 

 längre tid blifva märkbart, och då det finnes ett annat sätt, som kan verka 

 hastigare, synes detta oss vara att föredraga. 



Föreningen har med stora kostnader börjat utgifvandet af en tidskrift, 

 som redan vetat att häfda sig en plats bland vetenskapliga entomologiska tid- 

 skrifter. Detta är ett särdeles glädjande resultat, och föreningen står genom 

 sin tidskrift i lifligt samband med den entomologiska verlden i andra land, 

 men det är oss bekant, att detta oaktadt flere af föreningens medlemmar ej 

 känna sig så belåtna med densamma, som det vore önskligt. Detta beror 



