stolpe: förteckning öfver svenska myror. 129- 



en liten tillfällig nytta, fullkomligt motsvarande den, som var de- 

 ras ursprungliga syfte. Befinnas de i åtskilliga stycken vara efter 

 sin tid, må det ofvan meddelade rörande deras tillkomst ur- 

 säkta mig. 



Min samling innehåller åtskilligt, som torde komma att hos 

 mig stadga en annan uppfattning af ett och annat, än den van- 

 ligen rådande. Jag tror att den svenska myr-faunan skall kunna 

 belysa mer än en dunkel fråga rörande sambandet mellan vissa 

 »arter» och kanske äfven uppvisa former, dem man ej ännu iakt- 

 tagit i andra land. I denna lilla preliminära uppsats låter jag 

 emellertid alla formerna behålla sin gamla rang af »arter», för 

 att underlätta öfversigten och mera locka till efterspanande af 

 de eljes vanligen så ringaktade »varieteterna». 



Hvad som gör ett detalj eradt studium af myrorna så intres- 

 sant och ur allmän zoologisk synpunkt så vigtigt, är just den 

 oändliga rikedomen på mellanformer, hvilka uppträda kolonivis, 

 med en beständighet, som skulle hedra den gamla goda tidens 

 mest utpräglade s. k. »goda arter». Det mest egendomliga är, 

 att dessa, ofta blott genom nästan omärkliga yttre kännetecken 

 urskiljbara mellanformer, mången gång visa en den mest afgjorda 

 och konstanta oHkhet sinsemellan i afseende på sina biologiska, 

 ja jag vore frestad att uttrycka mig, psychologiska förhållanden. 

 Huru ofta ser man icke en form, hos hvilken man blott med 

 yttersta möda kan uppleta, hvaruti den i afseende på yttre ka- 

 rakterer skiljer sig från andra, deremot i afseende på lefnadssättet 

 visar en den mest i ögonen fallande oHkhet! Den bygger sina 

 bostäder på annat sätt och af annat material, den har, om jag 

 så får säga, ett helt annat sätt att »föra sig», den har ett helt 

 annat temperament, den är lifligare eller trögare; och dock kan 

 man kanske med bästa vilja i verlden knappt upptäcka annan yttre 

 olikhet mellan de olika koloniernas invånare, än att den enas 

 befolkning i medeltal tyckes vara något mindre eller större än 

 den andras. Ja det går så långt, att det ibland är vida lättare 

 skilja vissa former från hvarandra genom den lukt de sprida, än 

 att finna något exakt uttryck för den habituella oHkheten dem 

 emellan. 



Af allt det sagda framgår, att man vid bildandet af en veten- 

 skapHgt brukbar myrsamling måste mera vinnlägga sig om att samla 



Entomol. Tidskr. Årg. 3, H. 3 (1882). 9 



