34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 883. 



jämt iippât till 7.3 ^f sin längd, hvarefter de äro trådsmala. Tof- 

 sen är 0,05 — 0,06 m.m. lång, tämligen gles med 8 — lo grenar 

 på hvarje sida. Basen är djupt, men smalt inskuren, så att den 

 något påminner i detta fall om hanfjällen hos Piei-is brassiccc, 

 ehuru inskärningen der är vida bredare. Genom denna inskär- 

 ning skilja, sig hanfjällen hos Erebia- ligea lätteligen från han- 

 fjällen hos andra nordiska Satyrider. Om man rengör vingen 

 från fjäll synas ej några märken efter hanfläckarne, och man kan 

 endast vid mycket noggrann undersökning iakttaga fästpunkterna 

 för hanfjällen, strödda här och der mellan raderna för de van- 

 liga fjällen. Jag har undersökt exemplar från Lappland, Hel- 

 singland, Upland, Skåne och Tyskland samt funnit dem alla lika 

 med afseende på hanfläckar och hanfjäll, ehuru de för öfrigt kun- 

 nat vara olika till färgteckning och storlek. 



Den mycket närstående och understundom med E. ligea 

 förblandade tyska arten E. Euryale Esp. visar emellertid ett an- 

 nat förhållande. Ehuru den ej enligt min tro tillhör Skandina- 

 vien, vill jag dock i korthet redogöra för den samma här och 

 det så mycket heldre, som den varit uppgifven såsom skandina- 

 visk. ^ 



Betraktar man hanens framvingar med oväpnädt öga eller 

 med ett förstoringsglas, så visa sig i intetdera fallet några han- 

 fläckar, men afskrapar man fjällen på de ställen der haiifläckarne 

 finnas hos E. ligea och lägger dem under mikroskopet, så finner 

 man, att äfven här förekomma hanfjäll, ehuru långt färre till an- 

 talet än hos E. ligea. 



Hanfjällen hos É. Eiuyale äro till form och byggnad gan- 

 ska lika de nyss beskrifna, men skilja sig genast genom sin stor- 

 lek och genom tofsens relativa längd. De äro nämligen ej mer 

 än 0,19 — 0,21 m.m. långa, omkring 0,02 m.m. breda vid basen 

 samt försedda med en tofs af omkring 0,045 "^•^''- ^^ ^^ ving- 

 fjäll, som omgifva hanfjällen här så väl som hos E. ligea, nå en 

 längd af omkring 0,35 m.m., så är det klart, att de skola allde- 

 les täcka öfver och dölja de få och kortare hanfjällen. Deraf 

 förklaras således, att inga hanfläckar synas. De sex individer af 

 E. Enryah, som jag varit i tillfälle att undersöka, hafva haft han- 



' Lampa, S., Catalogus Lepidopterorum Scandinavie. Westerås 1877, 

 Sid. 2. 



