SPARRE SCHNEIDER: FORTS. BIDR. TIL SYDV:S LEPID. FAUNA. 73 



fra hovedformen end de fleste andre arktiske varieteter af som- 

 merfugle, som man har tillagt et eget varietetsnavn, i alfald som 

 de har foreligget mig i norske individer. 



2. Lycaena optilete Kn., var. cyparissus Hb. Bemaerke- 

 des pä hele turen överalt talrig i begge kjön og i friske ekspir. 

 Den besögte ofte Ledum. 



Vi trasngte frem til 69° og mödte dog intetsteds L. argtis L.^ 

 hvis nordgraendse i öst må falde staerkt af, medens den i Por- 

 sanger når nordenfor 70°. Dens uregelmaessige förekomst her 

 nord har voldt mig adskilligt hovedbrud, men jeg håber dog at 

 skulle fa udredt de sande forholde, når der foreligger en fyldi- 

 gere raekke af observationer. 



3. Melitaea parthenie Meyer-Dür. 



Interessant var opdagelsen af en hovedflyveplads for denne 

 art, som hidtil kun meget sparsomt var bemaerket inden vor ark- 

 tiske region. Under opstigningen på Galggo-oaive den i6:de ob- 

 serveredes de förste ekspir. cirka 250 m. o. h., i furugraendsen ; 

 jo höiere vi kom op des talrigere blev den, men ovenfor birkens 

 graendse omtrent 400 m. o. h. ophörte den ätter. Jeg har kun 

 fanget 3filitœa-2iXtQx i det sydlige Norge, på fugtige enge, i skov- 

 lysninger og på törrere skråninger, og fandt derfor dens optras- 

 den på Galggo-oaive meget påfaldende. Ledum palusU-e var dens 

 hvileblomst, allerhelst hvor denne stod spredt på et taet taeppe 

 af den hvide torre renmose, desuden flöi den talrig på de med 

 Betula nana rigeligt bevoksede noget torre myrpartier, etsteds 

 flöi mange ekspir. nede i en med taet graes [Carex?) bedaekket 

 liden fordybning i birkegraendsen. Da det led noget ud på ef- 

 termiddagen gik de fleste til hvile på Zé'^z/;w-blomsterne, og med 

 god tid vilde man have kunnet indsamle flere hundreder; nu 

 måtte jeg nöie mig med 36 stykker, der rigtignok alle var ube- 

 skadigede tildels ganske nyklaekkede med ikke helt stivnede vin- 

 ger. Eksemplarerne maler fra 31 mm. ' (^fcf) til 37 mm. (Ç9)» 

 er gjennemgående meget mörke, et par meget smukke har kun 

 en enkelt rad gule pletter på bagvingernes flöielsbrune overside. 

 Et af de mindste hunindivider frembyder en ejendommeHg og 

 vakker aberration, idet fremvingernes overside har de gule pletter 

 sammenflydende i 2 band, gjennemskårne af de sorte vingener- 

 ver, medens undersiden kun har sorte flekker ved basis; bag- 



