SPARRE SCHNEIDER: FORTS. BTDR. TIL SYDViS LEPID. FAUNA. 87 



*66. P. cespitana Hb. Et friskt og iisaedvanlig mörk- 

 farvet haneksplr. tog jeg ved Mennika-jok den i8:de. Hidtil 

 inden den arktiske region kun bemaerket i dalströgene på Sal- 

 tenfjordens sydlige side og ikke nordenfor 67° n. br. 



67. P. bipunctana F. Vi fandt den överalt på myrerne, 

 ■dog på langt nasr så hyppig som i 1878, da den förekom meget 

 talrig omkring Elvenses. 



*68. Grapholitha tetraqvetrana L. Sandberg fangede 

 först et eksplr. ved Melkefos den io:de, senere observerede vi 

 enkelte afiiöine individer på öen i Bodse-javre, Den var hidtil 

 ikke fanden i Öst-Finmarken. 



69. Steganoptycha qvadrana Hb. Et enkelt meget mörk- 

 farvet individ fandt jeg ved Bos-javre den T7:de. 



"^'•'70. Phoxopteryx myrtillana Tr. Jeg fandt et eksplr. 

 ved Melkefos den io:de, forövrigt var flyvetiden vistnok på det 

 iiaermeste forbi. Den var ny for Syd-Varanger. 



71. Incurvaria vetulella Zett. Sandberg fandt den på 

 Sevvi-suolo i Vaggattem-javre den i4:de; et eksplr. fandt jeg ved 

 Kirkenses den 8:de. 



*72. Adela degeerella L. Denne art, som hidtil kun i 2 

 eksplr. var funden sydligst i vor arktiske provins nemlig i Beie- 

 ren ved Saitenfjord (Nordlands amt), var det helt overraskende 

 at trasffe så langt i nordost, hvor den endog viser sig at V3ere 

 meget udbredt. Jeg fangede 3 friske eksplr., det förste ved Lang- 

 fjordvand den io:de, det 2:det ved Gadde-loabbal den ii:te, det 

 3:die på Galggo-oaive den i6:de överst i skovgraendsen. Sand- 

 jberg fik overladt det ene ekspl., de tilbagevaerende er begge hun- 

 ner, som indbyrdes frembyder endel afvigelse, idet det gule midt- 

 bånd på fremvingerne hos det ene eksplr. ikke når til fremkan- 

 ten, er staerkt afsmalnende og ender krogformet böiet. I be- 

 gyndeisen var jeg i nogen tvivl, om de ikke snarere tilhörte 

 esmarkella Wocke, hvorom Schöyen havde udtalet en formodning, 

 men hunnen til denne art skal have meget korte og ved roden 

 ikke behårede fölehorn, hvorimod mine eksplr. har fint behårede 

 fölehorn, der er circa 18 — 20 mm. lange; hos esmarkella når de 

 kun 1 1 mm. Imidlertid mangier jeg hunner af sikre degeerella 

 til sammenligning og kan således ikke vaere fuldt ud sikker på 

 Tigtigheden af min tydning af de 2 finmarkske eksplr. 



