sandahl: nekrolog ÖFVER nils ed ward FORSSELL. 99 



tillfällen att erfara, huru införlifvad Forssell var med naturen 

 och huru lycklig han var i dess sköte. Också belönades ofta 

 hans forskningsnit af alma mater natura. Han gjorde nämhgen 

 ofta vackra fynd af sällsynta petrifikater, växter och insekter, och 

 han har riktat många offentliga och enskilda samlingar med värde- 

 fulla bidrag. 



Entomologien var jämte botaniken hans käraste sysselsätt- 

 ning å den tid, som kunde blifva öfrig från hans trägna ämbets- 

 verksamhet. Hans otroliga jäi^nflit och hans starka ordningssinne 

 samt förmåga att taga vara på tiden läto honom medhinna långt 

 mera än andra. Den tidiga morgonstunden, medan ännu alla 

 andra hvilade i sömnens ro, fann honom vid arbetsbordet. Det 

 var då som han bestämde och ordnade sina samHngar af insekter, 

 blommor och petrifikater m. m. Det var en svår pröfning för 

 honom, då ögonen började neka sin tjänst, så att han icke längre 

 kunde fortfara med sina naturhistoriska studier. Hans iakttagel- 

 ser inom insekternas verld, rörande deras utveckling och lefnads- 

 förhållanden, voro mångfaldiga, och hans förfarenhet härutinnan 

 var vida bekant inom den provins, der Forssell företrädesvis 

 verkat, så att förfrågningar rörande insekthärjningar och andra 

 förhållanden i samband med insekters uppträdande ofta stäldes 

 till honom af ortens landtbrukare och andra, som dertill hade 

 anledning. Det var Forssell ett stort nöje att, så vidt hans ve- 

 tande och erfarenhet räckte, lemna utredning och svar på de 

 framstälda frågorna. Det är att beklaga, att hans rön och iakt- 

 tagelser icke bHfvit af honom samlade och utgifna, men han an- 

 såg själf sina iakttagelser icke förtjäna offentliggörande. Fors- 

 sell var en bland dem, som tidigast väckte tanken på bildandet 

 af en Entomologisk Förening i Stockholm och han utvecklade 

 denna tanke ofta i bref och samtal med vänner« af entomologien, 

 och han kan med skäl sägas vara en af upphofsmännen till den 

 nu varande Entomologiska Föreningen. Härutinnan står För- 

 eningen i en outplånlig skuld till honom. 



Hans bortgång, som väl icke kunde anses vara långt afläg- 

 sen efter en så mångårig sockersjuka, kom dock som en smärt- 

 sam öfverraskning och har lemnat ett stort tomrum i den talrika 

 vänkretsen. Närmast sörj es han af efterlefvande fem barn, bland 

 hvilka ende sonen nyligen med utmärkelse fullbordat sin filoso- 



