AURIVILLIUS: LEPIDOPTERA. I 93 



Tibba förenad med främre hufvudstammen. Bakkroppen når ett 

 godt stycke utanför bakvingarnes analhörn. 



I. Schöyenia arctica n. sp. nigTO-hirsuta pilis canis im- 

 mixtis; alse anticae cinereo-fuscae lineis duabus mediis fuscis cine- 

 reisque aream obscuriorem macula lunari alba notatam inclu- 

 •dentibus; ciliae albse basi et linea limbali nigris; alai posticae 

 •cum ciliis canescenti-albse costis et linea ante cilias nigro- 

 fuscis. Long. al. exporr. 23 — 24 m.m. 



? = Amphidasys unifasciahis Ménètr. Middendorfs Reise III 

 p. 59 t. 3 f. 12. 



Habitat in insula Novaja Semlia. -— Mus. Holmiae. 



Hela kroppen svartluden med strödda grå hår. Antennerna 

 -ofvan hvitaktiga, deras tänder och undre sida svarta. Framvin- 

 garne äro svartgrå och mycket enkelt tecknade. Det förkortade 

 tvärstrecket vid basen saknas, och vingens hela bas ända till för- 

 •sta tvärlinien är derför enfärgad, svartgrå, något ljusare än de 

 •öfriga vingfälten. Vingens midtfält mellan första och andra tvär- 

 linien är mörkare än vinsrens öfriga delar och ter sis: derio-enom 

 såsom ett nästan jämnbredt band tvärs öfver vingen. Första tvär- 

 linien är nästan rät, endast obetydligt konvex utåt nära sin midt 

 samt enfärgad svart. Den yttre tvärlinien har ofvan midten en 

 tydlig vinkel utåt samt åtföljes på sin yttre sida af en ljus grå- 

 hvit linea. Utanför denna är vingen helt enfärgad, gråaktig utan 

 spår af teckningar. I själfva vingens kant går en smal svart 

 linea, som sammansmälter med fransarnes svarta bas. I sin yttre 

 hälft äro fransarne gråhvita, ofläckade. Bakvingarne äro hvitak- 

 tiga med mörkare ribbor och utkant och isynnerhet i fälten i a, 

 I b beströdda med svarta atomer. Fransarne enfärgade, hvita. 



Alla de 5 hemförda exemplaren äro hanar och fullständigt 

 lika sinsemellan. 



Det finnes så mycket hos Ménétriés beskrifning och figur, 

 som påminner om denna art, att jag ej anser det för omöjligt, 

 iitt han haft densamma framför sig. I så fall har han dock full- 

 ständigt misstagit sig på slägte och familj ; ty såvida någon gräns 

 finnes mellan Noctuse och Geometrse, så måste Schöyenia hän- 

 föras till de förra. 



Eutomol. Tidsky. Arg. 4, H. 4 (1883). I 3 



