Fvristianiafjordens Molluskfauna. 107 



2. Ganske forskjellig fra denne mer eller mindre rene 

 1er- og mndderbund er bunden hovedsagelig mellem Drøbak 

 og fjordens vestside, Kaholmen og Storskjær („Langgrun- 

 den ^*); dybden paa dette strøg er ringe, omtrent 30—10 

 favn, temmelig ensartet, men i det hele aftagende nord- 

 over og omkring skjærene. Man faar her næsten overalt 

 skraben fuld af sraaasten, grus og Nulliporer her og der 

 med lidt 1er og hyppig en hel mængde Laminarier, men 

 især af större og mindre brudstykker af Lophelia proliféra — 

 af fiskerne kaldt „pileben" — der aldeles opfylder bunden 

 og foruden over hele dette strøg ogsaa er udbredt langt 

 videre, f. ex. til Stormedet, hvor de er temmelig almin- 

 delige; nordover taber de sig lidt efter lidt henimod Hal- 

 lang^pollen. Man finder ved Drøbak, som bekjendt aldrig 

 korallen med det levende dyr i, heller ikke fastvoxen, saa- 

 vidt jeg ved, men derimod af til ligesom nedstukken i under- 

 grundens 1er ; ved Pilerabben paa nordvestsiden af Smaa- 

 skjær danner den et fuldstændigt rev af døde koraller paa 

 en betydelig strækning i en dybde af 10—25 favn. Foruden 

 paa dette strøg har man ogsaa lerblandet grus- og skjæl- 

 bund hyppig langs fjeldsiderne i en dybde af i almindelighed 

 15 — 30 favn (t. ex. ved Skipelleodden, Elleraasen. Braate- 

 grunden, Bærodden, Hallangspollen og flere steder) jevnt 

 bevoxet med Laminarier, men ikke saaledes som Lång- 

 grunden opfyldt med pileben. 



3. Hvor bergskrænterne skraaner brat af mod dybet, 

 skraber man ofte næsten paa bare fjeldet, især i en dybde 

 af — 5—15 favn, væggen er da altid tæt dækket af „tang'' 

 øverst Fucus arter, læn^ere ned Laminarier, men fremfor 

 alt Zostera; hvor skraaningen ikke er brat, finder man 

 gjerne bunden desuden opfyldt af sand og større løse stene, 

 gosaa af grus og dynd. 



