138 W. C. B rö gg er. 



væsen indenfor. Sagede man stammen tværs over i en af- 

 stand af et kvarter paa begge sider af hiillerne, kunde det 

 endnu maaske hende, at man intet vilde faa at se uden den 

 friske eg; men om man derefter klövede en saadan afskaa- 

 ren stub i træets længderetning, opdagede man snart aarsagen 

 til hine huller, der kun var den ydre, trange aabning for 

 rummelige gange, i enden af hvilke befandt sig de skjönneste 

 explr. af Xylophage dorsalis. Forgreningen af gangene fra 

 de tætsammensiddende ydre huller kan sammenlignes med 

 den maade, hvorpaa blomsterstilkene udspringe fra tilsynela- 

 dende et punkt paa den saakaldte enkelte skjerm (umbella 

 simplex) hos Umbellifererne; forfulgte man en enkelt gang 

 fra dens udspring, vilde man i almindelighed finde, at den 

 gjennem det ^ tomme tykke raadné lag beholdt sit ringe 

 tværsnit næsten uforandret, dernæst, naar den kom til den 

 haarde ved, begyndte den at udvide sig lidt efter lidt, idel 

 den stadig gik i diagonal eller skråa retning ^ tomme til 

 1 tomme og havde da i almindelighed en diameter af 6—8 

 mm.; saa hoiede den gjerne temmelig brat af og gik i træets 

 længderetning, idet den samtidig udvidede sig stærkere, indtil 

 den ikke tiltog synderlig mere i tykkelse, fortsættende sig 

 oftest 2 — 4 tommer i samme retning mod enden, hvor dyret 

 laa; den havde der undertiden et tværsnit af 15 — 16 mm. 

 Jeffreys siger, at gangene er flaskeformige og kun Ij tomme 

 lange; jeg fandt gangene næsten cylinderformede, naar man 

 ikke tager hensyn til den aabningen nærmeste tilsnevrede del, 

 og i Iræets længderetning — altsaa fraregnet det stykke, 

 der gik paa skråa eller diagonalt — at være indtil 4 tommer, 

 almindelig 3.^ og 3, og det var som oftest kun unge individer, 

 der ikko havde mere end IJ -1 lomme lange gange. De 

 gik ofte parallele og odelæggelsen var saa fuldstændig, al 

 væggene mellem dem mangen gang neppe var papirtykke; 



