Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1881—92. 37 



I Regelen udhakker Fuglen selv sit Hul, men ofte benyt- 

 tes ogsaa Huller, oprindelig hakkede af Denär. minor, hvilke 

 da udbedres videre ; et af Hullerne havde tilhørt en noget 

 større Spette, sandsynligvis P. tridactylus. Alle Reder laa i 

 Birkestubber, i Regelen omtrent i Mandshøide, dog ofte noget 

 høiere. I sit Ydre ligner Hullerne ganske dem, der ere gjorte 

 af Parus borealis ; et, der maaltes, og som var hakket af Fug- 

 lene selv, havde en Bredde i Indgangen af 29 mm -, og Høide 

 37mm. . Hulningen var 205 mm - dyb. 



Ved Matsjok laa 7 Reder i hverandres Nærhed, og der 

 var neppe mange Hundrede Skridt mellem hvert. 



Redet var temmelig fast sammenvævet ; Underlaget be- 

 stod altid af fint Mos, hvorpaa fulgte et tykt Lag af Haar 

 eller Uld, enten af Rensdyr eller Hare, samt en Del Rypefjær. 

 Enkelte havde Musehaar (af Arvicola riifocanus og Myodes) 

 istedetfor Hareuld. 



Væsen og Levemaade. Fuglene fjernede sig sjelden langt 

 fra Redet, medens de bragte Føde til Ungerne. Hunnen er 

 yderst ængstelig for sit Rede, og lægger sig gjerne til at ruge 

 eller made Ungerne, medens man staar lige ved Redet. Under 

 Rugningen fodres Hunnen af sin Mage ; Hunnen hører fra Re- 

 det i lang Afstand Hannen komme, og flyver den ofte imøde 

 for at tage Føden. Hos en herunder skudt Han var Næbbet 

 fyldt med Araneider og Diptera. Saalænge Æggenes Antal 

 ikke er fuldt, dækkes de omhyggeligt af Redematerialierne, 

 hvergang Hunnen forlader Redet. 



De ere yderst stilfærdige i sit Væsen, og lade idethele 

 ikke ofte sin Stemme høre. De søge Føden for en stor Del 

 paa selve Marken, og vare herunder saa lidet sky, at de, om 

 man holdt sig stille, kunde hoppe om umiddelbart ved Ens 

 Fødder. 



Mellem Han og Hun synes der altid at være nogen For- 

 skjel i Farvetegningen ; især var Hætten constant af en noget 

 mørkere Farvetone hos Hunnen. I Regelen var Forskjellen 

 ubetydelig, men særdeles paafaldende hos et Par, hvis Rede 

 undersøgtes ved Matsjok 20de Juni. Hunnens Hætte var her 

 saa mørk, at det i Afstand saa ud, som en Han af P. cinctus 

 var parret med en Hun af P. borealis. Dette Par, der nu er 

 opstillet paa Univ. Mus., havde følgende Udseende : 



