Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1881—92. 119 



April (Bærum 30te April 1890, Hvaløerne og Frederiksstad 

 26de — 29de April 1891). I Finmarken bemærkes den sjelden 

 før omkring Begyndeisen af Juni (Syd- Varanger 10de Juni 

 1882, 5te Juni 1888; Alten Iste Juni 1888, 27de Mai 1889, 

 26de Mai 1891, 5te Juni 1892). 



Hannerne ophøre at lade sin Stemme lyde omkring Be- 

 gyndelsen af Juli (i 1889 hørte jeg den i Gausdal sidste Gang 

 16de Juli), men i Landets nordlige Dele vedbliver den læn- 

 gere; i 1882 børtes den af Conserv. Schneider i Maalselve- 

 dalen (ved Tromsø) endnu den 10de August. Hos enkelte 

 Individer bestaar Sangen af 3 Toner. 



Ufuldstændig Vaardragt. Et og andet Individ har , om 

 Vaaren enkelte af Ungedragtens plettede Fjære i Behold, og 

 disse fældes først ved næste Høstfælding. Det er især en Del 

 af de inderste Armfjære og deres Dækfjære, som, skjønt slidte 

 og afblegede, saaledes kunne bibeholdes Sommeren over. 



Be rødf arvede Hunner („0. hepaticus"), hvoraf Univ. Mus. 

 har modtaget et Expl. Sommeren 1882 fra Lørenskoven, og 

 et andet fra V. Aker Iste Juni 1887, ere fuldt forplantnings- 

 dygtige; af det sidste Indiv. udtog jeg af Oviducten et fuld- 

 baaret Æg med tydelig Farvetegning (L. 21 mm -, Br. 15 mm ). 



I Rededragten lade de 2 Kjøn sig temmelig let adskille, 

 idet Hannen har en mer eller mindre blaagraa Overgump, 

 medens Hunnen er overalt mere rød. 



Fosterforeldre. Det maa antages, at Hunnen i Valget af 

 disse ikke indskrænker sig til samme Art for hvert af dens 

 Æg. Sommeren 1890 traf jeg i Gausdal en Unge, der opfød- 

 tes af et Par Anthus pratensis, medens en anden Unge samme- 

 steds var udraget af et Par Saxicola oenanthe; Aaret efter traf 

 jeg i den samme Fjeldskraaning (under Skeikampen) en Unge, 

 der opfødtes af et Par Motacüla flava, og nogle faa Dage se- 

 nere en anden Unge, der opfødtes af Anthus pratensis. I begge 

 disse Tilfælde have de 2 Unger sandsynligvis tilhørt en en- 

 kelt Hun 1 ). 



Sommeren 1884 fandtes paa et Udhustag i Eidskogen 2 Reder, 

 hvoraf det ene var af Motacüla alba, og i hvert af dem laa en 

 Gjogeunge. Begge Unger bleve en Tid opfødte af Husets Beboere. 

 Til hvilken Art det andet Rede hørte, er ikke opgivet; men sand- 

 synligvis tilhørte begge Gjøgeunger samme Hun, 



