M. — 



415 - 



H 



208 - 



n 121 



M. — 



405 - 



11 



193 - 



„ 113 



M. - 



430 - 



71 



215 - 



, 130 



M. — 



442 - 



» 



210 - 



, 125 



M. — 



445 - 



» 



215 - 



, 121 



Fem. — 



390 - 



H 



193 - 



n 105 



Fem. — 



392 - 



» 



192 - 



, 108 



Fem. — 



395 - 



» 



190 - 



, 110 



Fem. — 



394 - 



» 



191 - , 



, 111 



154 Robert Collett. 



Udniaalingerne af de nedennævnte Expl. ere tagne fra 

 ældre Indiv. (ikke Aars-Unger). 



M. Totall. 437 mm. y. 205 mm. h. 130 mm. Tolgen 17 Oet. 1883. 



Toten 18 Mai 1884. 

 Røros 10 Oet. 1884. 

 Østerdalen 20 Sept. 1889. 

 Solør 23 Sept. 1889. 

 Guldalen 30 Sept. 1889. 

 Hjerkin, Dovre 7 Mai 1883. 

 Toten 18 Mai 1884. 

 Østerdalen 20 Sept. 1889. 

 Østerdalen 30 Sept. 1889. 



Lagopus mutus, (Mont.) 1776— 86. 



Vaardragten anlægges hos L. mutus senere, end hos foreg. 

 Art, og de første brune Fjær vise sig neppe nogensinde før 

 i den sidste Halvdel af April, undertiden senere. 



Bugetiden indtræffer ligeledes i Regelen lidt senere, og 

 de første Æg komme sjelden i Rederne før henimod Midten 

 af Juni. Et Rede, fundet paa HindfLyen i Vaage af Fiskeri- 

 Insp. Landmark i 1884, indeholdt 8 friske Æg den 28de Juni 

 (første Æg lagt 21de Juni). 



Ikke sjelden flndes enkelte Par rugende endnu langt efter 

 den normale Rugetid. I Ørskog i Søndmør fandtes saaledes i 

 1888 et Rede med Æg endnu den 4de August, og i 1887 blev 

 i Nordland fundet et Rede med 7 klækkefærdige Æg endog 

 8de Sept. Det er sandsynligt, at der foran disse exceptionelt 

 sildige Kuld har været udruget et normalt Sommer-Kuld. 



Hale fjærenes Farve. Udstrækningen af den hvide Farve 

 paa Halefj ærenes Rod (i Vinterdragten) er særdeles varierende 

 hos Individerne; adskillige vise intet Spor af hvidt, men hos 

 de fleste Individer ere Halefj ærene inderst ved Roden smalt 

 hvide; hos et Ind. (en gl. Hun fra Guldalen Sept. 1889) var 

 hele Halens indre Trediedel hvid. 



Ab er r at ion er af L. mutus. 



Varieteter (udenfor de mere eller mindre normale Dragter) 

 ere endnu sjeldnere hos denne Art, end hos L. lagopus. De 

 faa Individer, som jeg hidtil har kunnet undersøge, have til- 

 hørt følgende 2 Former: 



