Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1881—92. 211 



viser den sig ganske sparsomt paa enkelte flade Strandbredder 

 og ved lavereliggende Indsøer omkring Christianiafj orden, om 

 Vaaren i Slutn. af Mai og Beg. af Juni, om Høsten i Sep- 

 tember. Saadanne Træk-Individer har Univ. Mus. modtaget 

 enkelte Gange fra Øerne i Øieren, samt fra Hvaløerne (nær 

 Bonuslens Grændse); et blev skudt ved Hamar af Fiskeri- 

 Insp. Landmark 30te Mai. 



Under Træktiderne træffes Individerne gjerne i smaa 

 Flokke, eller i Selskab med Tringa alpina. 



Riigesteder. Inden det ovenfor angivne Areal klække idet- 

 hele et ikke ringe Antal Individer paa de for denne Art 

 egnede Localiteter, i Regelen spredt, men undertiden endog 

 i smaa Colonier. Enkelte saadanne Colonier have allerede 

 længe været kj endte; og skjønt inden- og udenlandske Æg- 

 samlere saagodtsom aarlig have hjembragt fra disse alt, hvad 

 der var at finde, have Individerne dog altid vendt tilbage, 

 om end i aftagende Antal. 



Fra en af disse Localiteter paa Dovre blev i 1886 bort- 

 tagne flere Kuld Æg 16 — 18 Juni; 2 af disse Kuld indeholdt 

 det normale Antal 4 Æg, et 3die blot 3 halvrugede Æg. 

 Det første Æg i disse Reder har været lagt 13de, 15de og 

 9de Juni. 



I 1887 traf jeg paa dette Sted den Ilte og 14de Juli 2 

 Kuld, hvert bestaaende af 3 nyklækkede Unger. 



Andre Rugesteder, som jeg har undersøgt i de senere 

 Aar, ere ved Aursund-Sø (indenfor Røros), og i Kvikne. 2 her 

 fundne Reder indeholdt begge 4 Æg, hvoraf det første var 

 lagt 17de Juni 1882, og 16de Juni 1892. 



Til Rugeplads vælges en bestemt Slags Myr, nemlig hvor 

 denne er temmelig blød, og bevoxet med spredte og korte 

 Car ex- Arter; Bunden er gjerne halvt oversvømmet og ganske 

 sort, dannet af de forraadnede (og levende) Stilke af Fonti- 

 nalis, mellem hvilke smaa Tuer hæve sig. 



De vise stor Ængstelighed for Æg eller Unger; Æggene 

 ruges med den største Iver, og den søger næsten øieblikkelig 

 tilbage til Redet, om den end gjentagne Gange bliver op- 

 jaget. Ofte anstille de sig saarede, og flagre med hængende 

 Vinger henad Myren; Hannen flyver herunder gjerne om i 

 Kredse under et eget Angstskrig, omtrent lydende som 

 brui-brui-brui ... og sætter sig af og til paa en Tue, 



14* 



