240 E. Collett. 



farvede, medens Ungerne indtræffe noget senere. De afreise 

 lidt efter lidt i Løbet af September og October; i 1885 mod- 

 tog Univ. Mus. et Ex. endnu 17de October fra Jæderen. 



Deres Antal er dog betydeligt affcaget i de senere Aar 

 (som det er Tilfældet med saagodtsom alle trækkende Arter), 

 og de vise sig nu i enkelte Aar ganske sparsomt, hvor de 

 endnu i Sytti-Aarene fandtes i Mængde. 



Om Vaaren sees de idethele blot enkeltvis, og Vaartræk- 

 ket synes kun i ringe Grad at berøre Norge. De første 

 indtræffe paa Jæderen henimod Slutningen af April (23de 

 April 1889, 28de April 1890), men forsvinde hurtigt. Dog 

 sees aarlig et og andet oversomrende Individ, der tilbringer 

 Sommeren uden at ruge paa disse sydlige Bredder (6te Juni 

 1891). 



Landets indre Dele besøge de blot undtagelsesvis under Træk- 

 ket. En Localitet, hvor de her synes aarlig at have Tilhold, 

 ere de flade Øer og Halvøer i Øieren ovenfor Christiania. 

 Her træffes jevnlig mindre Selskaber, yngre, og udfarvede, 

 om Høsten (i 1890 saa jeg de sidste Expl. herfra 2den Oct.). 

 En enkelt Gang har jeg seet Expl. fra Øieren ogsaa om Vaa- 

 ren; den Ilte Mai 1877 og de følgende Dage havde adskil- 

 lige Indiv. sit Tilhold paa Øerne i denne Indsø, og flere bleve 

 skudte. 



Ved Frederiksstad er ligeledes ifølge Cand. Thorne et og 

 andet Individ skudt om Høsten, tidligst 14de August (1881), 

 senest 12te Oet. (1886). 



Det er sandsynligt, at de Individer, der træffes paa 

 Øierens Øer, have naaet did under Trækket langs Kysten, 

 men at der ikke foregaar noget virkeligt Træk op gjennem 

 Landets indre Dalfører til eller fra Norden. 



Delvis stationær. Et og andet Indiv. er istand til ogsaa 

 at tilbringe Vinteren paa Jæderen i det milde og sneløse 

 Havclima. Den 6te Nov. 1891 saaes et Indiv. ved Gaarden 

 Nærland, og Vinteren 1892—93 blev ligeledes et Indiv. iagt- 

 taget sammesteds (dette saaes sidste Gang 4de Febr. 1893). 



Føde. Langs Kysten er denne Art hos os i overveiende 

 Grad en Strandfugl, der sjelden fjerner sig fra selve Stran- 

 den eller de tilstødende Enge, og sjelden søger Føde i de 

 egentlige Myrer i nogen Afstand fra Søen. Ventrikelen af 



