Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1881—92. 261 



bredelse endnu" er lidet kjendt. Som aarvisse Rugesteder 

 kanne nævnes Smaaelvene i Tanadalen og Syd- Varanger lige 

 op til Tanaelvens Udløb (70 ° 20'), samt andre Puncter i det 

 indre af Finmarken; mod Syd findes B,ugesteder idetmindste 

 ved Koutokeino og Karasjok (69 o). 



Trækket. Til Øst-Finmarken ankommer denne Art sær- 

 deles tidligt, nemlig i den første Halvdel af Mai. Consul 

 Brodtkorb i Vadsø bar meddelt mig, at ban bar faaet de 

 første Ex. 9de Mai 1877, 16de Mai 1878; Forstcand. Hage- 

 mann traf i 1889 det første Expl. i Alten Ilte Mai 1889. 



De træffes idetbele i Finmarken paa enkelte Steder tem- 

 melig byppigt under Vaartrækket, og fanges ber i Sax af 

 Finnerne; om deres Afreise om Høsten foreligge ingen Iagt- 

 tagelser. Den er en udpræget Ferskvands-Art, som blot 

 under Træktiderne midlertidigt kan bvile paa Søen. 



I Landets sydlige Kystegne træffes de saagodtsom aldrig 

 under Trækket, og denne Art synes derfor at naa sine Ruge- 

 steder i Finmarken udelukkende ad østlig Vei, over Østersø- 

 landene og Rusland. 



Rugeforholde. I Finmarken ruger A. erythropus under 

 Buske nær Bredderne af Smaa-Elve og Vande. Et Hede, der 

 blev fandet ved Vesterelven ved Nyborg (Bunden af Var- 

 angerfj orden) Sommeren 1884, indeboldt 6 Æg, og laa blandt 

 Vidjekrattet lige ved Elven, blot et Par Kilom. fra Fjorden. 



Et sikkert Rugested for denne Art er ved Bredderne af 

 Golgujok, en liden Flod, der falder i Tana noget ovenfor 

 dennes Munding. Ungerne blive ber jevnlig indf angede af 

 Beboerne, ligesom de Gramle jages i G-arn eller fanges, efter 

 at være drevne af Hunde op paa Land i Fældetiden. Da jeg 

 den 27de Juli 1885 besøgte dette Sted, vare Ungerne omtrent 

 balvvoxne (af Rypestørrelse), Localiteten var eiendommelig; 

 Elven var tyk og leret, med ofte steile Bredder, og var over- 

 alt omgivet af tæt Krat og Skov, saa at Fuglene med Letbed 

 kunde forstikke sig. Det lykkedes mig ikke at erbolde nogen 

 af Individerne, da disse øieblikkelig skjulte sig i Krattet, 

 inden de kunde naaes. 



I 1890 besøgtes det samme Sted den 24de Juni af Fiskeri- 

 Insp. Landmark ; Ungerne vare da netop udklækkede, og Æg- 

 lægningstiden synes saaledes at falde allerede i Mai. Hr. 



