274 B. Collett. 



sæer, alle trufne i Tidsrummet mellem 8de September og 

 25de November. Det kan neppe betvivles, at disse have været 

 udrugede i Ferskvandene eller Elvene i Nærheden af disse 

 Localiteter. Et yngre Expl. er ligeledes skudt i Selje (Nord- 

 fjord) 24de October 1892, og afgivet til Univ. Mus. 



Af ældre Individer kj endes endnu intet, der er skudt om 

 Høsten; derimod ere 2 udfarvede Hanner skudte under Yaar- 

 trækket (Baade 4de Mai 1889, Øieren 30te April 1890). 



M. Totall. 505 mm. V. 240 mm. H. 74 mm. Øieren 30 April 1890. 



Fuligula fuligula, (Lin.) 1766. 

 (F. cristata, Leach 1816.) 



Bugesteder. Denne Arts Udbredelse hos os om Sommeren 

 har hidtil været lidet kjendt. Forstmester Barth har paavist, 

 at den ruger ved Finmarkens Elve og Ferskvande, idet han 

 skjød en rugende Han ved Anarjok, en Biflod til Tana, 30te 

 Juli 1857. 



1 1890 traf Cand. Thorne den rugende paa Smølen uden- 

 for Christiansund (63° 20'), saaledes i Norges sydvestlige Skjær- 

 gaard. Den forekom her, som det syntes, i mange af de 

 smaa Indsøer, som ligge spredt udover denne flade, af lave 

 Bergrabber og Myrstrækninger opfyldte 0. 



2 Reder bleve fundne, begge indeholdende 8 Æg, hveraf 

 det første var lagt den 18de og 20de Mai. Bederne laa paa 

 smaa frydende Holmer, bevoxede med Stargræs og Siv, og 

 vare byggede af Siv, med en Krands af Dun rundt Æggene. 

 Den ene af de smaa Holmer var saa lav, at Våndet næsten 

 overskyllede den, men Bedematerialierne vare saa rigelige, 

 at Æggene laa tørre. Dunmærigden veiede (i renset Tilstand) 

 i dei ene Bede 3,io Gram, i det andet 5,62 Gram. 



Dens Forekomst som rugende paa denne sydligt belig- 

 gende Øgruppe, der er saagodtsom ganske blottet for ethvert 

 Spor af Træ- og Buskvegetation, er ikke uden Interesse. Paa 

 sine nordlige Bugesteder (i det sydlige Finmarken, Nord-Sve- 

 rige og Finland) synes den væsentlig knyttet til Naaleskovens 

 Udbredelse. 



Trækhet. I Landets sydlige Dele er denne Art forholdsvis 

 temmelig sparsom ogsaa under Træktiderne, og kun i enkelte 





