134 
groflek som hufvudaxeln, 'stundom enkla, stundom vidare 
förgrenade. : 
De långa grenarne utskjuta ur kortikallagret med sin 
långa, hårlika spets, äro cylindriska och bildade nedtill af 
korta, 5 w långa och ungefär lika tjocka, 'endokromhal- 
tiga, upptill af längre, omkr. 10 wu. långa och 5 u tjocka, 
hyalina celler. Dessa grenar uppträda i långt större antal 
på sterila än på fertila exemplar; i yngre tillstånd kan man 
knapt skilja dem från outvecklade zoosporangier. 
Zoosporangia multilocularia äro äfvenledes utskjutande 
ur värdplantans kortikallager, jemnbreda — ovalt lancettlika, 
trubbiga, sessila eller kort skaftade, genom transversela väggar 
afdelade i 3—10 rum, som antingen förblifva odelade, så 
att blott en enda rad zoosporer bildas i sporangiet, eller 
ock (men alltid endast några få af de i sporangiets midt 
befintliga rummen) dela sig genom anläggande af 1—2 lon- 
gitudinela skiljeväggar, så att åtminstone i mellersta delen 
af sporangiet zoosporerna ligga i flere longitudinela rader. 
Enrummiga zoosporangier har jag ej lyckats upptäcka. 
Från öfriga arter af detta: slägte skiljer sig denna för- 
nämligast genom sin anmärkningsvärda litenhet samt be- 
skaffenheten af sina flerrummiga zoosporangier. Närmast 
tyckes den komma den af Farlow beskrifna nordamerikanska 
arten Str. Chordariee !), som dock bland annat är dubbelt 
större. Som multiloculära zoosporangier ej äro funna på 
nyssnämda art, kunna dessa ej här vid lag användas som 
skiljemärke. 
Arten. fans temligen talrikt i exemplar af Coilonema 
Chordaria Aresch. från Högsåra, Stenskär och Fagerholmen. 
1) Se W. J. Farlow, Marine alge of New England and adjacent 
coast, pag. 69. 
