96 
Då utan tvifvel äfven kännedomen om åsarnes yttre 
former är af betydelse för ett slutligt afgörande af den i 
senaste tider ej sällan diskuterade frågan om åsbildningarnas 
uppkomst och blott ett fåtal af uppgifter i detta hänseende 
ännu föreligger beträffande Finlands åssträckningar, torde 
det vara af intresse att till en början med ledning af bifo- 
gade karta och profiler i omförmäldt afseende något när- 
mare granska den delvis serdeles väl utpreglade åssträckning 
som här är i fråga, På kartan är fördenskuld i främsta rum- 
met markeradt det medelparti af åsbildningen, hvilket före- 
trädesvis framstår som en formlig vall med brantare sidor, 
till skilnad från de på hvardera sidan om sjelfva åsvallen 
mera flackt afsluttande rullstensgrusfälten, till hvilka vidare 
sluta sig de omgifvande mosandsfälten med vanligen ännu 
svagare dosering. Den egentliga åsvallens bredd är sålunda 
angifven enligt ett stort antal mätningar på skilda ställen 
längs hela åssträckan; de angränsande rullgrusfältens utbred- 
ning har deremot på ett färre antal punkter blifvit nogare 
bestämd och är alltså för öfrigt likasom äfven mosandens 
utbredning endast tillnärmelsevis utmärkt”). De anförda 
tvärprofilerna åter grunda sig, med få undantag, på i möj- 
ligaste mon noggrana nivelleringar, utförda medels Wredes 
afvägningsspegel af Åkerblom på talrika punkter inom Im- 
mula och Vendelä samt af Grönvik på par ställen i Ojamo- 
trakten. 
Begynna vi alltså den föresatta granskningen längst 
+) Då imellertid desse gränser under vandringarna i fältet blif- 
vit uppdragne med ledning af ,skiljaktigheterna" å en ganska stor 
karta (1 dec. tum = 2000 fot), från hvilken den här bifogade är i för- 
minskad skala direkte transporterad, torde gränsfelen åtminstone för 
rullgrusfältens utbredning kunna anses framträda i högst ringa mon å 
den senare. 
