126 
Krosstensgruset är den rådande jordarten + sydvestrå 
delen, men förekommer: äfven annorstädes, ehuru ej utbredt 
öfver större ytor, utfyllande trånga klyftor emellån bergen 
närmast den fasta bergklyften. 
Rullstensgruset bildar längre sammanhängande sträck- 
ningar, åsar, af hvilka Harjunharju vid Tammerfors är platå- 
formig med oafbruten sluttning åt söder och flere terrasser 
åt norr; Ruovesi åsen är deremot mera ryggformig. Huf- 
vudstommen utgör  rullsten och grus; derofvan utbreda sig 
mantelformiga omvexlande gröfre och finare sandlager, som 
slutta mot: sidorna. 
Mosandsfält utbreda sig å ömse sidor af åsen tillbe- 
tydlig vidd, såvida dessa ej inskränkas af omgifvande sum- 
piga marker, såsom: här till en del är fallet. 
Åkerjorden: består i allmänhet af lera utom i närheten 
af ågarne, der den dels utgöres af lermylla och dels af sand. 
Mosstorf och torfdy: ega sin betydligaste utbredning i 
vestra delen mot Tavastkyrö socken; med en mäktighet från 
1—06 fot betäcka de här vanligen en fin grå lerig sand, i 
andra delar af trakten deremot lera samt stundom, ehuru 
sällan, blåaktig jäslera. 
Svämlera och svämsand uppträda här och der invid 
sjöstränderna, den förre har tillsvämmat sundet mellan Lam- 
massaari och en udde vid: Kaihari by, den sednare har för- 
enat Mellensyöstäväsaari, söderom Otavasalo, genom ett näs 
med fasta landet. 
Till dessa ännu dagligen: fortgående bildningar räknas 
äfven  sjö-: och myrmalmerna, hvilkas törekomst satt mig i 
tillfälle att göra ofvannämnde' iakttagelser. > Ursprungliga 
materialet: till dessa utgör svafvel- och magnetkis, som all- 
mänt äro insprängda i traktens bergarter; organiska salter 
hafva väl äfven i sin mon medverkat genom den vexelver- 
