31 
I. Aecidierna gyttrade, på merendels starkt förtjoc- 
kade, på öfre sidan röda, af gula ringar omgifna fläckar. 
Hyllena cylindriska, med finnaggad, hvitaktig kant. Spo- 
rerna polygonala, släta, orangegula, 14—26 mmm. i diam: 
II. Sporlagren jemnbreda, på bladen mindre och kor- 
tare, på bladslidorna och stråem m.:; långa, ofta strecklikt 
sammanflytande, rostgula:. Sporerna elliptiskt aflånga eller 
klubblika, taggiga, orangegula, 24—38 mmm: långa, 14—20 
mmm. tjocka. 
III. Sporlagren elliptiska, aflånga eller jemnbreda, mer- 
endels streckformigt gyttrade, ofta sammanflytande, snart 
bara, svartbruna eller svarta. Sporerna aflångt spol- eller 
klubblika, upptill m. tjocka, afrundade eller tillspetsade, på 
midten insnörda, glatta, kastaniebruna, 35—60 mmm. långa, 
12—22 mmm. tjocka. 
I på Berberis vulgaris, a. i södra Finland; II o. TI 
på åtskilliga gramineer, specielt äfven på sädesslagen. 
Sålänge rosten håller sig till blidek och stråen, gör den i all- 
mänhet föga skada, men angriper och förstör den agnarne och frukt- 
fästet, hämmas kornen i sin utveckling. 
+t Alla sporformerna på en och samma art (Autö- 
ciska arter). 
6. P, Calthae LINK.; KArsTt. Myc. Fenn. IV; p. 23. 
Syn.  Puccinia elongata SCHRÖT:. 
Exsice. Karst. Fung. Fenn. 495 (III. 
I. Aecidierna gyttrade, på rundade fläckar eller, på 
bladskaften, långsträckta svulster. Hyllena skålformiga, med 
utböjd, sargad, hvitaktig kant. Sporerna polygonala, finvår- 
tiga, orangegula, 22—30 mmm. i diam. 
II. Sporlagren spridda eller kretsformigt gyttrade, snart 
utbrytande genom den söndersprängda öfverhuden, små, bruna. 
