69 
Huruvida nu dessa båda bildningar blifvit aflagrade 
samtidigt eller efter hvarandra, och i senare fallet hvilken- 
dera af dem är äldre, kan jag ej med fullkomlig visshet 
afgöra; men, fastän jag visserligen på några ställen träffat 
blågrå skiktad lera ofvanpå de af brun lera och fin hvit 
sand bestående aflagringarna, har jag likväl alltid i förhan- 
denvarande djupare gräfningar funnit blå hvarfvig lera ne- 
derst och inunder nämnda aflagringar, och vågar jag på 
grund häraf antaga som sannolikt, att den blågrå hvarfviga 
leran i allmänhet blifvit afsatt förut och således är den 
äldre länken bland våra skiktade leraflagringar. Här kunde 
nu äfven blifva fråga om, att parallelisera dessa i sydvestra 
Finland förekommande skiktade lerlager med Sveriges hvarf- 
viga lera och hvarfviga mergel, hvarvid, i händelse mitt nyss 
gjorda antagande är riktigt, vår blågrå skiktade lera alltså 
blefye eqvivalent med Sveriges hvarfviga mergel. Men ingen- 
Städes, ehuru saltsyreflaskan under exkursionerna flitigt 
anlitades, har jag funnit denna ej heller någon annan lera 
hos oss ens så kalkhaltig, att det genomfuktade profvet 
skulle visat den ringaste utveckling af kolsyregas vid be- 
Sjutning med syra. I sydvestra Finland torde verklig mer- 
8el alltså icke förefinnas, åtminstone ej annat än möjligen 
SOM lokalbildning på enskilda inskränktare områden. 
En annan fråga är slutligen den, om samtliga dessa 
Skiktade leraflagringar hos oss skola betraktas som verkligs 
Marina bildningar från glacialperioden eller till en del blott 
Som sådana och till en annan del som eqvivalenta sötvat- 
tensaflagringar, hvilken senare mening nyligen blifvit fram- 
Stäld af F, J. Wiik. ") Då nu hvarken af andra förut ej 
Er gen ST NN 
”) Om östra Finlands primitiva formationer, (Bidrag till kän- 
Nn af Finlands natur och folk, 21 häftet, sid. 294.) samt Geolog. 
Sreningens i Stockholm förhandlingar, Bd. II. sid. 233. o. ff. 
