70 
heller af mig vid dessa undersökningar marina skalgruslager 
blifvit påträffade, måste frågans slutliga afgörande lemnas 
beroende på framtida möjliga upptäckter af sådana, och vi 
få alltså tillsvidare nöja oss med att sluta af andra omstän- 
digheter och förhållanden till den ena eller andra åsigtens 
större sannolikhet och antaglighet. Mig synes då först och 
främst, att en till sitt yttre utseende så likartad och karak- 
teristisk bildning som exempelvis de ofvan omtalade af ve- 
xelvis bruna ler- och hvita sandskikt sammansatta aflagrin- 
garna, hvilka dertill hafva en så allmän och vidsträckt ut- 
bredning att jag så att säga steg för steg kunnat följa de- 
samma från kusten vid Åbo 15 å 16 mil in i landet ända 
till Tammerfors, der de ännu påträffas vid södra stranden 
af Näsijärvi på norra sidan af rullstensåsen derstädes, att 
en sådan bildning säger jag, icke från exakt vetenskaplig 
ståndpunkt kan betraktas såsom sötvattenssediment på ena 
och marinaflagring på andra sidan af den eller den åsen, 
utan hafva dessa aflagringar påtagligen bildats under det 
att enahanda vilkor och förhållanden voro rådande öfver 
hela området der de nu förefinnas; och sådana likartade 
bildningsvilkor kunna antagligtvis icke hafva egt rum på ett 
så vidsträckt fält med betydligt vexlande nivåförhållanden, 
om icke ett haf betäckte detsamma. 
Men äfven en annan omständighet tyckes tala till för- 
mon för åsigten om den skiktade lerans marina ursprung, 
nämligen dess ofta rätt ansenliga mägtighet, hvarom vid 
jernvägsbyggnaden anställda jordborrningar eller pliktningar 
lemna temligen noggrana upplysningar, isynnerhet från de 
öfver hafvet högst belägna trakterna der dessa aflagringar 
hittills blifvit af mig observerade. Sålunda torde den skik- 
tade lerans mägtighet uti Loimijoki socken, 250' till 300 
öfver hafvet, kunna skattas i medeltal till vidpass 20', men 
