7 
på skilda ställen har densamma befunnits stiga till 30” å 40” 
eller till och med derutöfver; inom Urdiala socken träffas 
den skiktade leran ända till 440" öfver hafvet och uppnår 
äfven här en mägtighet af 15' till 20' men stundom t. o. m. 
40 å 50; i Lempälä och Messubysocknar förekommer denna 
lera högst 400" öfver hafvet och är mägtigheten i medeltal 
12 till 15 men i större dalsänkningar 30" eller ännu större. 
Dessa till sin beskaffenhet fullkomligt likartade och 
till mägtigheten så ansenliga samt öfver betydliga ytvidder 
utbredda leraflagringar synas mig således icke kunna vara 
annat än hafsbildningar hvarhelst de hos oss förefinnas, 
och tillsvidare, sålänge ett exakt bevis för motsatsen ännu 
icke blifvit framlagdt, kan jag derför ej dela den af Wiik 
framställda förslagsmeningen, som icke synes hafva annat 
skäl för sig, än att den väl lämpar sig till den af samme 
författare numera antagna hypotesen om rullstensåsarnes 
uppkomstsätt. YGER 
Enär ett ganska vidsträckt område förelåg att genom- 
forskas och då under andra förhållanden de äldre qvartär- 
bildningarna sällan om någonsin blifva genomskurna och 
tillgängliga för undersökningar på så stora djup och i så 
långa fortlöpande sträckningar, som vid en jernvägsanlägg- 
hing, ansåg jag mig böra begagna det gynsamma tillfället 
att i främsta rummet studera dessa äldre, i det föregående 
redan beskrifna aflagringar, och egnade förty mindre tid 
åt de yngre qvartärbildningarnas granskning, helst dessa 
äfven tills vidare torde kunna anses vara af ringare intresse 
och i hvarje händelse äro lättare tillgängliga för framtida 
lakttagelser. Jag kan således icke här framlägga någon 
"Oggranare beskrifning på de öfriga lösa aflagringarna, men 
vill dock i korthet anföra dem med tillägg af några iaktta- 
