173 
fin blågrå tunnskiktad svämlera med vackra växtaftryck, 
hvilken jag observerade i åbrädden af Paattisjoki uti S:t 
Marie socken. 
Men af långt större vigt och framtida betydelse äro 
de stundom ganska mägtiga och till ytvidden ej sällan rätt 
ansenliga torflager, som i synnerhet förefinnas i en del af 
de trakter, genom hvilka jernvägslinien passerar. Till lycka 
för jordbruket hvila de utan undantag på lergrund och till 
egarenes förmon hafva de genom jernvägsbyggnaden mån- 
genstädes blifvit mer och mindre fullständigt utdikade. Sin 
Största utbredning hafva de i närheten af jernvägslinien inom 
Loimijoki, Humppila kapell och Urdiala socken, men icke 
obetydliga torffält finnas äfven i Hattula och Kalvola sock- 
har samt på några ställen i Lempälä socken. Medelmägtig- 
heten vexlar mellan 2 å 3 och 8 å 10' mångenstädes är 
mägtigheten dock mycket större, så t. ex. i Loimijoki vid 
11—72 v. å profilen 15', i Humppila vid 79—980 v. 40', vid 
84 v. 25', vid 89 v. 45', i Urdiala vid 90—91 v. 10' till 20', 
Sid; 100;-v. 15', i Säkkisuo vid 101,5 v. 30', vid 105 v. 60', 
i Hattula vid 12 v. 30', i Lempälä vid 49 v. 25', vid 62 v. 
27 0. 8. v. De större och mägtigare torflagren äro vanli- 
sen alltigenom så förmultnade att de borde lemna det bästa 
Material till beredning af bränntorf. 
