81 
lägna är 12,5 d. t. vid upptill och 9 d. t. djup, den dernäst 
1255 d. t. vid och 11 d. t. djup; den tredje i ordningen är 
Störst, näml. 19 dt. vid och 17,5 dt. djup, den fjerde 
och sydligast liggande är deremot något mindre än den 
första; alla äro de nästan fullkomligt cirkelrunda. Berget 
består af småkornig röd granit. 
Dessa sistnämda å Kittelberget äfvensom ursvarfnin- 
Barna i berghympeln invid Kaijola skulle utan tvifvel lemna 
underlag för hvarjehanda intressanta betraktelser om jätte- 
Srytors uppkomst, derest de gjordes till föremål för detal- 
jerade undersökningar, sådana som prof. Estlander ") anställt 
å Villingö nära Helsingfors. Min allmänna uppgift då jag 
besökte nämda ställen tillät mig väl ej att egna någon 
Mera speciel uppmärksamhet åt dessa företeelser; men hö- 
geligen tvifvelaktigt förefaller det mig visserligen dock, att 
blotta vattnet kunnat en så kraftig verkan åstadkomma, 
äfven om man kunde förutsätta att underlaget af en glacier 
Någonsin vore fritt från sand och stengrus, som eljes med 
hödvändighet måste deltaga i det genom isklyftorna nedstör- 
tande eller under glacieren strömmande vattnets verksamhet. 
Slutligen vill jag här tillägga en iakttagelse, hvilken 
torde böra hänföras till samma grupp som de nyss anförda. 
en låg kalkstenshäll invid östra stranden af Aurlaks fjär- 
én, vester om Lojo kyrkoby, äfvensom i en likadan häll vid 
Yestra stranden $ sydvestra udden, Ruosniemi, af Lojo storö 
Önns (1865) ett stort antal tätt invid hvarandra belägna, 
äg halfsferiska fördjupningar af 2 till 5 d. tums vidd och 
JUP. Dessa miniatyrjättegrytor hafva antagligen ej uppkom- 
NN diar sätt, än att stenar af någon hårdare bergart 
FU 
") J. A, Estlander: Om isvattnets inverkan på berggrunden un- 
der glacialperioden (Acta Societ. Scient., Fennicee. Tom. X. Helsing- 
fors, 1875), 
6 
