Fra den norske Nordhavsexpedition 63 



plarer, 180 m11 ', 1 : 4 3 l 4 ; paa de største Exemplarer, 270 m:n , 1 : 5 4 | 5 . 

 Randpladerne 65—70. Paa Adambulacralp laderne — 56 paa det 

 største Exemplar — staa de indre Papiller, hvoraf der er 7, i en 

 Trekant, saaledes nemlig, at 3 staa paa hver Sidekant og 1 i 

 Midten, der vender indad mod Ambulacralfuren Fig. 7. De 3 

 Sidepapiller (undertiden findes dog 4 paa den ene Sidej ere flad- 

 trykte; deres frie Ende er temmelig skarp og takket Den mid- 

 terste Papille, der i Regelen er kortere end Sidepapillerne, har 

 en mere afrundet Form, og bærer paa sin Ende en Slags Pedicel- 

 laria, der er fritstaaende og fæstet til Papillen ved en elastisk 

 Membran, som gjør, at den let kan bevæges, Fig. 7 e, Fig. 5. 

 Denne Pedicellaria rager et godt Stykke op over Sidepapillerne 

 og strækker sig ud over Ambulacralfuren. Den er langstrakt, 

 2 mm lang ; dens frie, brede Ende, 0,81 mm bred, er afrundet, imedens 

 den Del, der er fæstet til Papillen, er temmelig smal, næsten 

 rund, 0,40 mm . Skelettet dannes af en aflang, tyk Kalkplade, som 

 forneden er temmelig smal og bliver næsten rund der, hvor den 

 fæster sig til Papillen, Fig. 6 a. Strax ovenfor denne runde Ba- 

 saldel udvider Kalkpladen sig vingeformigt til den ene Side, 

 Fig. 6 b. Dens øverste Del udvider sig temmelig betydeligt, og 

 har en Fure, Fig. 6 c, der strækker sig nedover den indvendige, 

 lidt concave Rand (den, der vender mod Bugfuren) til hemmod 

 dennes nederste Trediedel, Fig. 6 d, imedens den paa den udven- 

 dige noget convexe Rand, kun strækker sig nedover den øverste 

 Trediedel. Kalkpladens Sideflader ere stærkt convexe. Dette 

 Kalkskelet er sammensat af et massivt Kalknet, hvoraf enkelte 

 Bjelker rager udover Randene og danne her kantede Pigge, Fig, 6. 

 Kalkskelettet er indesluttet af en tynd, halv gjennemsigtig, struk- 

 turløs Membran, hvori hist og her yderst fine Kalkkorn ere hen- 

 strøede. Membranen slutter tæt til Kalkpladens Sider, medens 

 den viger et godt Stykke fra den hagerste Rand saaledes, at der 

 mellem denne og Membranen bliver et lidet Rum, Fig. 5 a. Den 

 førbeskrevne Fure er beklædt med en tyk, gulhvid Hud, der 

 hvælver sig op over dens Rande, og danner paa hver Side en 

 stærkt fremstaaende, hvælvet Læbe, Fig. 5 b, b, som forlænger sig 

 nedover saavel paa Kalkpladens indvendige, som udvendige Rand, 

 dog længst paa den første. Disse Læber have paa deres frie indre 

 Rand, som er noget bugtet, en Liste, Fig, 6 c,c, der gjøre Læberne 

 paa dette Sted tykkere og fastere. Naar Læberne ere sluttede, 

 opstaar en temmelig stor Hulhed. hvis Bund dannes af Furen ; 

 naar de vige fra hinanden, sees en Spalte, der er Indgangen til 



