Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1873-76. 95 



hvad jeg holder for en forholdsvis let Sag under et fornyet up- 

 hold i disse Egne. Det er sandsynligt, at Æggene allerede vare 

 udklækkede eller i ethvert Fald nær derved ved vor Ankomst i 

 Begyndeisen af Juli, 



Ph. borealis forekommer saaledes udbredt over en stor Del 

 af Finmarken, men da den i sin Optræden er strengt bunden til 

 en bestemt Slags Localitet, nemlig de allerfrodigste Birkeskove, 

 findes den neppe nordligere, end til Midten af Porsangerfjorden, 

 eller omtr. 70° 20' N. B. Den bebor nemlig udelukkende de høie- 

 ste og mest udvoxede Birkeskove i Nærheden af Floderne eller 

 Indsøerne, men sees aldrig hvor Skoven er tynd eller lavere. Det 

 var derfor let af en Localitets Udseende allerede paa Forhaand 

 at bedømme, om den var beboet af denne Art, eller ikke. Jord- 

 bunden under disse Birkeskove var altid frodig, Vegetationen of- 

 test naaende over Knæhøide; de mest fremtrædende Planter vare 

 Chamænerion angustifolium, Myrtillus nigra og uliginosa, Gera- 

 nium sylvaticum, M elam py rum- Arter etc. Paa saadanne Steder 

 kunde flere Par holde til i Nærheden af hinanden, saaledes at 

 undertiden 2 eller flere Hanner kunde samtidig høres synge ; Rege- 

 len var dog, at de forekom mere spredte. Det vaade Terrain blev 

 altid undgaaet, og hvor Underlaget var fugtigt, men Skoven idet- 

 hele tjenlig til Opholdssted for dem, (saaledes som paa Vestsiden 

 af Indsøen Tschoalme-javre i Syd- Varanger), udvælger den altid 

 de tørrere Punkter, der rage op over det øvrige Terrain. Her 

 deler den Opho)dssted medPhylloscopus trochilus, Cyanecula suecica, 

 Tu/dus iliacas, Fingilla montij rin gilla, Linota linaria, samt Parus 

 cinctus og borealis. 



Skjønt Aarstiden var langt fremskreden (4de— 22de Juli), sang 

 Hannerne med stor Udholdenhed saavel midt paa Dagen, som 

 sent om Aftenen eller tidligt om Morgenen; ved en enkelt Leilig- 

 hed hørtes den endog midt paa en regnfuld Nat. Sangen bestaar 

 blot af en enkelt Tone, zi- zi- zi- zi- zi- . . . der gjentages hur- 

 tigt et Dusin Gange efter hinanden, og noget ligner Begyndelses- 

 slagene hos Sylvia curruca eller Emberiza citrinella, Efter 

 denne Række høres et Par afbrudte, hvislende Lyd, der ere umu- 

 lige at udtrykke correct i Ord, og som er noget svagere end den 

 egentlige Sang, men dog kan høres i nogen Afstand; disse sidste 

 Toner svare til et Par lignende, som P. collybita lader høre efter 

 sin sædvanlige tvetonige Sang, men de er hos denne Art saa svage, at de 

 blot kunne opfattes i faa Skridts Afstand. 



Sangen foredrages i Repriser flere Gange efter hinanden, hvor- 



