102 Robert Collett. 



Erithacus rubecula, (Lin.) 1766. 



Enkelte Indiv. overvintre aarlig i de sydvestlige Kystegne. 

 Vinteren 1872—1873 havde et saadant Tilhold i Parken paa Næs 

 Jernværk ved Tvedestrand, hvor det levede af Bærrene al' Sorbus 

 aucup. Vinteren 1876 —1877 bleve de gjentagne Gange obser- 

 verede ved Stavanger af Adjunct Bahr og Hr. Zetlitz. 



Forholdsvis mange Par udruge 2 Kuld den samme Sommer. 

 Høsten 1876 traf jeg i den første Halvdel af Sept. ved Chra. jevn- 

 lig Familier af Unger, der endnu ikke vare fuldt udvoxede, og føl- 

 gelig i ren Ungfugledragt; de Efternølere, som aarlig observeres 

 indtil Midten af Oet , beståa blot af saadanne Ungfugl e, der net op 

 have aflagt sin spettede Ungfugledragt, og den normale Vinterdragt 

 har derfor endnu ved Afrei sen mange Blodspoler. 



M. Totall. 148mm. y. 72mm. H. 56mm. Chra. 10. April 1872. 



M. — 148 - « 72 - « 61 - Chra. 7. Mai 1876. 



M. — 153 - « 71 - < 60 - Chra. 7. Mai 1870. 



Fem. — 151 - « 67 - « 57 - Drammen 17. Mai 1876. 



Ruticilla ph'ônicurus , (Lin.) 1766. 



Gaar mod Nord saalangt, som der findes Skov, og er ret 

 talrig udbredt endnu i Finmarken. Foruden paa Tromsø og i 

 Alten har jeg fundet den (i Juli 1876) paa flere Steder i Birke- 

 skovene saavel i Porsanger som Varanger. I Porsanger forekom 

 den saaledes langs Laxelven , i Varanger langs Pasvigelven ud til 

 Elvenæs, hvor den havde udfløine Unger 20de Juli. Ligeledes 

 havde et Éxpl i længere Tid Sommeren 1876 havt Tilhold paa 

 det fuldkommen træløse Vadsø, uden dog at have ruget (70°). 

 Paa de sydlige Høifjelde stiger den op i Birkebeltet. 



Ungfuglene forsvinde fra Landets sydlige Dele i Løbet af den 

 første Halvdel af September; en Efternøler saaes 6te October 1869. 



Næsten alle Hanner have om Vaaren efter Ankomsten mere 

 eller mindre tydelige Spor af Vinterdragten, idet Pandens hvide 

 Plet er bagtil opblandet med graaagtigt rustbrunt, ligesom Ryg- 

 gen og Issen har temmelig stærkt olivenbrune Kanter, medens 

 Skulderens og Forhalsens Fjære ere hvidkantede ; de sidste kunne 

 undertiden (saaledes hos et Expl. fra Chra. 12te Mai 1876) være 

 saa tætstaaende, at de næsten danne en sammenhængende hvid 

 Plet paa den sorte Forhals. Forst henimod Midsommer fremtræ- 

 der Sommerdragten ren. 



