Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1873—76. 145 



Anthus pratensis, (Lin.) 1766. 



Lægger det største Antal Æg af alle indenlandske Arter af 

 denne Familie, idet dette ofte er 7, og, i Regelen 6. Æggene have 

 sjelden (dog undertiden) de sorte Snirkler, der som oftest findes 

 hos Æggene af den følgende Art. 



M. Totall. 153 mm . V. 82""«. H. 59""». Porsanger, Finmarken 4. Juli 1872. 



M. — 156 - ,, 80 - „ 65 - Ullensaker pr. Ckra. 1. Oet, 1876. 



fem. — 150 - ,, 76\s - ,, 55^ - Chra. 18. Mai 1871. 



Fem. — 150 - ,, 75 - ,, 55 - Bodø 14. Juni 1874. 



Anthus cervinus , (PalL) 1811. 



Det Punkt i Landet, hvor denne Art sandsynligvis forekommer 

 i størst Antal paa et lidet Areal, er paa det i flere Henseender 

 mærkelige Fuglevær Store Tamsø i Porsangerfjord, hvor denne 

 tilligemed Plectr. lapponicus er en af Øens hyppigste Smaafugle. 

 Paa de fleste andre Localiteter i Finmarken forekommer den i ringere 

 Antal, end A. pratensis, dog paa mange Steder hyppig. 



Allerede under Flugten lade begge Arter sig ved nogen Øvelse 

 med Lethed adskille. A. cervinus synes større og har en længere 

 og skarpere Lokketone, der altid er enkelt ('st), medens den hos 

 A. pratensis er dobbelt ('st 'st.). Ofte søge de sin Føde blandt den 

 tørre og raadne Tang i Stranden. Da Forældrene ikke lettelig 

 bringe sine Unger Føde i nogens Nærværelse, er det ikke let at 

 forskaffe sikre Exemplarer af denne Art, idet begge Arter altid 

 findes blandede om hinanden ; paa Store Tamsø erholdt jeg dog et 

 Par Stykker, der i ingen væsentlig Henseende afveg fra Unger i 

 samme Stadium af A, pratensis-, maaske er Grundfarven idethele 

 noget mørkere. I deres Ventrikler fandtes Arachnider (Opilioner) 

 og Insekter, 



Heller ikke Redet med Æggene viser nogen constant Forskjel. 

 Som oftest ere dog Æggene forsynede med en Del snirkelformige 

 Linier, der ikke regulært optrædehos den andens; et Rede fundet ved 

 Kistrand 4de Juli (1876), bygget af hvide Poa-Stilke og uden Spor 

 af Haar, indeholdt 6 Æg, der dog ikke lode sig skille fra den 

 anden Arts. 



Mellem Hannen og Hunnen af A. cervinus har jeg ikke kunnet 

 opdage nogen væsentlig Forskjel; maaske er Strubens røde Farve 

 hos den sidste mattere. 



Den hele Stamme, der befolker Finmarken, trækker til og 



