154 









Robert Collett. 











M. Totall. 



334mm, 



V. 



156 ram . 



H. SO™ 111 . 



(Chra. 



10. 



Nov. 



1871.) 



M. — 



325 - 



« 



156 - 



« 81 - 



(Chra. 



2. 



Dec. 



1876.) 



M. — 



319 - 



« 



154 - 



* 87 - 



(Chra. 



2. 



Dec. 



1876.) 



Fem. — 



317V 



« 



146 - 



€ 76 - 



(Chra. 



10. 



Nov. 



1871.) 



Fem. — 



318 - 



« 



l.'Ö - 



« 76 - 



(Chra. 



2. 



Dec. 



1876) 



Tetrao urogallus, Lin. 1766. 



Gaar mod Nord til de nordligste Furuskove i Finmarken. 

 27de Juli 1876 traf jeg en Hun med voxne Unger ved Indsøen 

 Tschoalme-javre i Pasvigelven, og Lensmand Klerk har oftere fun- 

 det den lige ud ved Elvenæs i Syd Varanger (70°). I Vest Fin- 

 marken er den ligeledes paa flere Steder hyppig; i Nærheden af 

 Karasjok findes en Legeplads, der er besøgt af omtr. 20 St. 



End skjønt den Dragt, som de sterile Hunner anlægge, er tem- 

 melig forskjellig, varierer den dog altid paa en bestemt Maade 

 henimod en større eller mindre Lighed med Hannen. Et Ind., hvor 

 Dragtens Lighed med Hannens var saa betydelig, som den idet- 

 hele kan blive, idet Individet næsten blot i Størrelse kunde skilles 

 fra Hannen, har jeg omtalt i „Remarks" p. 234; dette var skudt i 

 Beg. af Oet 1872, og er opstillet paa Univ. Mus. Et andet fuldkom- 

 men lignende modtog Musæet fra Flekkefjord i Slutn. afOct. 1875. 

 Foruden i Farvetegning var Ligheden mellem Kjønnene hos disse 

 ogsaa blevet udviklet i det plastiske, idet Næbbet hos disse Hun- 

 ner var blevne tydeligt mere hvælvet, og Halen stærkere afrundet, 

 end normalt. Hos begge disse Individer vare Ovarierne fuldkom- 

 men rudimentære. 



Da neppe Ligheden mellem de 2 Kjøn kan kommes nærmere, 

 end hos disse 2 Individer, skal jeg nævne de Puncter, hvori For- 

 skjellen sandsynligvis altid vil bevares. 



Næbbet er hos den gamle Han hvidagtigt, medens det hos 

 Hunnen altid er brunsort. 



Skjægfjærene ere hos Hannen sorte, hos Hunnen idethøieste 

 brune med sorte Spidser. 



Hoved og Hals ere hos Hannen næsten uden Spor af Spragling 

 eller Vatring; hos de sterile Hunner er baade Bundfarven noget 

 lysere blaagraa, og med mer eller mindre tydeligt sorte Tver- 

 baand og Vatringer. 



Halen har hos Hannen hvide Stænk, hos Hunnen smale hvide 

 Bræmme og mørkebrun Vatring, medens Bundfarven er hos 

 begge sort. 



