Mindre Medd. vedr. Norges Fuglef. 1873-76. 169 



men havde gjerne bestemte, isolerede større Træer, hvori de of- 

 tere samledes. I et saadant erholdt jeg engang (21de Juli) 2 St. 

 fuldvoxne Ungfugle i samme Skud ; Flokken bestod af 6—7 Indi- 

 vider. Medens de flyttede fra Træ til Træ, Iode de et hæst og 

 vidtlydende Skrig høre. 



Ungfugledragten er ikke i nogen Henseende forskjellig fra de 

 Gamles. De Dele af Legemet, der sidst erholde sin fulde Fjær- 

 klædning, er Struben, der hos begge de ovennævnte Ex., ligesom 

 hos et tredie, skudt Dagen før af Fiskeri-Insp. Landmark, var end- 

 nu besat med Blodspoler, medens hele Fjærklædningen forresten 

 var fuldt udviklet. 



Et Rede var samme Aar taget af Lensmand Klerk i den sam- 

 me Egn; de 6 Æg hvilede paa et tykt Underlag af Fjær og Bast, 

 sandsynligvis Levninger af et eller andet ældre Rede. Antallet af 

 Æg kan dog, ifølge Hr. Nordvis Observationer, stige indtil 9, og 

 jevnlig tindes 7 i samme Rede, dog neppe udenfor saadanne Aar, 

 hvori M. lemmus vandrer. 



Ny ete a scandiaca, (Lin.) 1766. 



Saavel i 1872, som 1876, hvilke Aar begge vare Vandre- og 

 Yngleaar for M, lemmus, optraadte denne Art særdeles talrigt 

 paa Gudbrandsdals- og Østerdalsfjeldene. Dens Optræden i Gud- 

 brandsdalen Sommeren 1873 er omtalt i Afhandlingen „Remarks" 

 etc., hvor ligeledes ere berørte de eiendommelige Rugeforholde under 

 saadanne Aar*.) I Østerdalsfjeldene vare de samme Aar ligesaa 

 talrige, og Individer bleve skudte i stort Antal ; i Høstmaanederne 

 bleve de bragt knippevis til Røraas, hvor endog Skudpenge bleve 

 udbetalte, da de undertiden angreb Menneskene. 



Sommeren 1876 vare de atter ligesaa talrige paa de samme 

 Høifjeldsgebeter, og en enkelt Samler, der tilbragte en Tid i 

 Rin gebofj eldene for at erholde levende Individer, medbragte omtr. 

 50 saadanne, og kunde have erholdt det dobbelte Antal. Endskjønt 

 der vistnok samtidigt fandt Sted en Forøgelse over det normale 

 Antal af Myndes lemmus i de samme Egne, naaede Forøgelsen 

 hos denne sidste ingenlunde dette Aar noget særdeles betydelig 

 Grad, ligesom heller ingen vidtløftig Udvandring af disse Dyr var 

 Følgen; ikkedestomindre var Forøgelsen af Sneuglerne paa enkelte 

 Punkter aldeles usædvanlig, og det har idethele Sandsynligheden 

 for sig, hvad jeg i „Remarks 44 har paapeget, at det er de samme 



*) Forh. Vid. Selsk. Chra. 1872, p. 223. 



