206 Robert Collett. 



Farn. Laridæ. 

 Stet coi ar ius catarrhactes , (Lin.) 1766. 



Af denne i Landet sporadisk optrædende Art har jeg gjen- 

 nem Hr. Nord vi erholdt et Æg, der ifølge hans Angivelse var 

 fundet ved Reine i Lofoten Sommeren 1865. Dette er det eneste 

 Exempel paa, at denne Art har ruget paa norsk Territorium. 



Stei corarius parasiticus, (Lin.) 1766. (Lestris crepidata, 



Brehm 1822. L. buffonii, Boie 1822. St. cepphus, Steph. 1826. 



St. longicaudatus, de Selys 1842.) 



Sommeren 1874 og 1876 fandt jeg denne Art i Finmarken 

 paa de fleste Steder ret hyppig i de indre Fjordbunde, især ved 

 Kistrand og Porsangerfjorden, og ved Vadsø. 6 Ind., som jeg i 

 Juli 1874 undersøgte paa det førstnævnte Sted (alle Hanner), vare 

 fuldkommen overensstemmende i sin Farvetegning, med hvid Strube 

 og Forhals, samt askefarvet Abdomen med brunlig Farvetone. Tar- 

 sens Farve er eiendommelig blaagraa, Tibia og Tæerne med Svøm- 

 mehuden sort; men Begrændsningen af disse 2 Farver er forskjel- 

 lig hos alle Individer, saaledes at det blaagraa Felt strækker sig 

 hos enkelte længere ned, end hos andre; et af Individerne havde 

 et sort Felt midt paa den blaagraa Farve. 



I Ventriklen af de skudte Individer fandtes Bær af Empetrum, 

 Levninger af Crustaceer, hele Sneglehuse af Litorina litorea, Rester 

 af Fiske, samt enkelte Bær af Vaccin, vitis idœa, 



Deres Tilhold var dels paa Strandkanterne, hvor de ofte 

 kunde svæve i flere Timer frem og tilbage over Søboderne foråt 

 optage Levninger af Fiske eller Lever, dels paa de tilgrændsende 

 Myrer; under Flugten ere de lange Halefjære særdeles øinefal- 

 dende og det er allerede i Afstand let at skille Arten fra følgende. 

 Skriget er ganske forskjelligt fra det hos S. crepidatus; dette 

 høres ofte, naar den sidder paa Marken, og har en visLighed med 

 det hos Hæmatopus, og mindede noget om det hos Corvus monedula. 



Den 20de Juni 1874 undersøgte jeg en Holme ved Kistrand 

 i Porsanger, hvor et Par af £. crepidatus havde Æg eller Unger. 

 Medens de begge viste sig yderst ængstelige, og slæbte sig med 

 flagrende Vinger og en svag Piben, der næsten lød som en 

 Sneppes Skrig, henad Marken for at bortlede Opmærksomheden 

 fra Redet, kom flyvende et Ind. af S. parasiticus, der mærkeligt 

 nok begyndte at gebærde sig paa samme Maade, som for at un- 

 derstøtte disse, indtil den bortj agedes af dem. 



