212 Robert Collett. 



dettes Terasser. For hvert rugende Par kan man vistnok antage 

 10 eller flere Ind,, der ikke ruge. 



Ungern e opfødes i Redet, indtil de blive flugtvoxne og kom- 

 me paa Våndet i Slutningen af Juli, med forskjellige Slags Cru- 

 staceer, især den saakaldte „Sejaat" (Thy sano poda inermis), og 

 Fiskeyngel (især af Gadus virens). Føden bringes dem, som i Rege- 

 len hos Maagerne, paa den Maade, at den sluges af de gamle, 

 og opgylpes for Ungerne. 



De Gamles Hovednæring er paa dette Sted den nævnte Cru- 

 stacee, desuden mindre Fiske, især Mallotus villosus, naar denne er 

 tilstede, samt Sild; ofte sidde de i Engene paa Gaarden, og søge 

 her Lumbrici og Insectlarver. De ere ude efter Føde i alt Slags 

 Veir, og lade sig ikke genere af Nordenstormen. 



Skjønt de vise sig paa de fleste Steder i Finmarken i mindre 

 Antal om Vinteren, er de i Sværholtklubben at anse som fuldstæn- 

 dige Trækfugle. Hele Vinteren staarFjeldet tomt ; i Februar og Marts 

 komme de lidt efter lidt tilbage, og besætte nu samtidigt alle paa 

 engang Fj eldet; i August og September, naar alle Unger ere kom- 

 ne paa Våndet, drage de atter bort. Det er sandsynligt, at hvert 

 Par opsøger sit Rede Aar efter Aar; idetmindste har Eieren af 

 Været, Hr. Kraabøl, lagt Mærke til et Ex. uden Fødder, der i 

 mange Aar efter hinanden havde Tilhold paa det samme Sted 

 i Fjeldet. 



De sky ikke Menneskene ; naar man borttager Æggene, maa 

 man ofte give dem et Stød af det Redskab, som benyttes. Dette 

 er en lang Stang, 15' lang, med en tyk, i Spidsen bøiet Staaltraad 

 i den ene Ende, hvortil en Ring af Jernbaand er fæstet, hvori et 

 Net. Af Fuglene benyttes blot Fjærene, skjønt Kjødet spises af 

 Fiskere og Finner; Æggenes Pris er 5 Øre. 



Deres værste Fiender ere Falco gyrfalco, og Astur palumbarius, 

 i mindre Grad Haliaëtos albicilla. Æggene fortæres desuden i 

 Masse af Corvus corax. 



Da jeg den 28de Juli 1876 med Dampskibet passerede Svær- 

 holtklubben, og Masseme af Fugle svævede over og omkring Ski- 

 bet som Myggesværme, tørnede et Ind. i Forvirringen mod Riggen, 

 og faldt dødt ned paa Dækket. Dette var en Hun fra foreg. Aar 

 med sort Nakkering og Carpus ; i Ventr. fandt jeg blot Smaasten. 

 Denne præpareredes for Univ. Mus. Det har hændt, at Ind. un- 

 der det Kanonskud, hvormed Fuglebjerget i Regelen hilses af de 

 forbifarende Dampskibe, blive rammede af Forladningen og falde 

 døde i Søen. 



