Om Trondhjems stifts geologi. 13 



sögeisen forhånden værende iagltagelser, og herved blev 

 da også iindersögelsen i ganske særegen grad opholdt og 

 besværet, da det sikre fundament, at Trondhjemsfeltet ligger 

 afvigende over grundfjeldet, var stillet ganske i tvivl. 



Orienterende lag. Synklinaler og Antiklinaler. 



De tre afdelinger kjendes og fölges i deres udbredelse 

 ira nævnt punkt til punkt ved orienterende lag. Ikke kan 

 et og samme eneste orienterende lag påvises helt og ufor- 

 andret gjennem hele feltet, men der er inden visse stræk- 

 ninger nok af særeget udpegede lag, som giver tråden. 

 Simpelt og let forholdsvis — når ikke hensyn overhovedet 

 tåges til de ofte ublide og uveisomme egne — er det at folge en 

 sådan tråd, deter: en på særegen made udpeget og gjenkjen- 

 delig lagtölge, langs dens enkelte lineære strög. Men noget 

 vanskeligere bliver det at finde, hvergang tråden viser sig 

 igjen i de op- og neddukkende lagsystemer, hvor de op- 

 træder dels i Synklinale stillinger (skålform i det store), 

 dels i antiklinale stillinger (saddelform). 



Vor gang, folgende de orienterende lag, snart en kalk- 

 sten, snart en lerskifer, snart en sandsten o. s. v., bliver 

 tildels også en gang folgende skålens eller saddelens 

 midtlinie. 



De tör fulgte ydre grændser for Gulaskiferen og for 

 konglomerat- og sandstenrækken viser på hver side af 

 grændsen i regelen snart tilstrækkeligt af orienterende lag. 

 Her fölger et exempel : 



Orienterende lag i den ældre afdeling. 

 Den förste kalksten, som vi stöder på, liggende over 

 grundfjeldet, er Stodskalk. Den kan fölges i retning s. v. fra 

 Halling over Stod 



