Om Trondlijems stifts geologi. 17 



Orienterende lag. Ytter øn. 



Ytteröns horizon! i lagnækken kan bestemmes, da den 



er omeirklet a( kalkdrag, hvis plads kjendes, nemlig: 



kalksten ved Bor^enfjord, Grande, Meltingvand, 



samme kalk fra Borgenfjord over Hyllen til Grunden og 



Grund fossen i Vuku, 

 samme kalk over Rein, Levangerchausseen og- Kjönstad. 

 Denne kalksten stryger over Ytterön ved Lönvig. 



Det sees heraf, at Ytteröns lag tilhörer den ældre afde- 

 ling. Betegnende for den ældre afdeling i disse egne er 

 hyppig optrædende kvartslag mellem skiferne samt et svært 

 kalkdrag langt nede i rækken. 



Det sees også, og dette er overraskende, at Ytterön 

 danner el fuldkommen afrevet stykke med ensidig lagstilling 

 midt imellom antiklinale linier og stærke beininger rundt 

 om. Ikke engang på begge sider af det smalte Nordvig- 

 sund korresponderer lagstillingen. Ytteröns kalk vides ikke 

 at sætte over. 



Såvidt vides (kart over hele ön mangler) udgjör Ytterön 

 selv en sammenhængende, ensidigt faldende lagrække, hvad 

 dvn störste del angår; kun ved sydenden synes uregelmæs- 

 siclicd at være tilstede. Faldets vinkel udtrjör ved Lönvio- 



r? OJ o 



20°, længer nord 15° nordligt. 



I den östlige del af ön er, som længer nedenfor skal 



vises, mægligheden 1924' Såvidt den större vestlige del af 



ön kjendes (uden kart) kan denne del derunder opviso den 



dobbelte mæglighed eller omkring 3850', tilsammen afrundet: 



ældre afdeling 5800'. 



Orienterende lag. Midlere afdeling. 

 Kalkdraget fra Jemllandschausseen fölges således: det 



N. Mag. f. Xaturvsk. XXI. 1. n 



