Om Trondhjems stifts geologi. 19 



kelte særskilt orienterende lag kan man orientere sig 

 i rækken. 



De ælclre lag under del lavest liggende kalkdrag sees 

 nord for Kinderåsen, n. for Olsknuten, n. for Hjeldosen, n. 

 ved Holdenvand. På den anden side sees de ældre lag 

 under den laveste kalksten i Stod. 



Alt det övrigc er lersandsten, grön skifer m. m., med 

 mindst to betydelige kalkdrag. 



En synklinal kan fölges fra Rennern og Malmö, s. for 

 Velde, til Hegli, s. for Olsknuten og ^formodentlig op til 

 Kinderåsen. Kalksten ligger tildels i skålen. Snåsens mæg- 

 tige kalksten synes at indtage en höiere pläds i lagrækken. 



Konglomeratets plads (ved Stenkjær) er mellem den la- 

 vere kalksten og Snåsens kalksten. 



Yderst mod vest (slutter lagrækken med skålbund og 

 fald n. v., idet rækken dreier tilbage ved Storfjeld, mellem 

 sondre og nordre Trondhjems amter. Her moder granit. 



Men på den anden side graniten sees kalksten og 

 skifer ved Gjölga vand samt konglomerat på Örlandet. Denne 

 flig af Trondhjemsfelttt lt således Orienteret. 



Det bcdste profil (af de 7 nævnte) er Hammeretvens, 

 hvor der kun er en eneste, stor skål [forsåvidt man over- 

 hovedet kan foretage det slags bestemme! er uden stötte af 

 et nöiagtigt detaljkart], med Snåsens kalkdrag på begge sider 

 nederst ved våndet og överst ved granitgrændsen. Snåsens 

 mægtige (700 — 800') kalk er heroppe adskilt ved mellem- 

 kommende lerskifer og hornblendelerskifer i 3 drag. Lag- 

 fölgen er (ifölge Hauans profil): 



mægtig lersandsten inderst i skålen, 



grön lerskifer, 



lersten med magnetjern i oktaëdre, 



grön lerskifer, 



Snåsens kalkslen. 



2* 



