24 Th. Kjerulf. 



afdeling?) 100' mægtig alunskifer og overliggende glim- 

 mersandsten 60', tilsammen altså ikke 200'. 



Disse höiders lag, Kværnskalets og Hånæsåsens er for- 

 resten Rörosskiferne. 



Da der i det hele taget hersker jsvævende lagning ved 

 Aursöen, og Rörosskiferne öst for denne i lave höider ligger 

 over Kjolens kvartsfjeld, synes det klart, at formationen over 

 kvartsfjeldet i denne egn ikke har nogen særdeles betydelig 

 niægtighed. Storvarts grübe 2830', Aursuen 2200'. Det 

 turde ikke være altfor lavt anslået at sætte mægtigheden til 

 omkring 1000'. 



Rörosskiferne optræder i Röros ertsfelt vel med den 

 höieste grad af krystallinsk udviklir.g, som de ifölge sin 

 natur tilladen Lagenes mere oprindelige beskaffenhed er 

 ikke langt frahånden; denne sees der, hvor de samme 

 lagrækker hviler over sparagmit-kvartsfjeldet överst i Tylda- 

 len Onen ikke for nær Trons store gabbro- og serpentin- 

 kuppel, hvor de samme lag atter er forvandlede) og vest 

 under Skarsfjeldene. Det er lerskifer med hyppige kvarts- 

 skifere indimellem. 



Mægtigheden ved Trondhjem. 



Fra Trondhjem i ret linie til Öidal ved Jonsvand (436') 

 og derfra fortsat til Jervfjeld (1568') mellem Jonsvand og 

 Sælbuso overskrides hele den lagrække, der er udbredt 

 mellem Trondhjem og Sælbu, og mæglighoden skulde her 

 kunne tåges, om profilet var helt sammenhængende med en- 

 sidigt fald. Dette er imidlertid vislnok ikke tilfældet, ikke 

 engang for den nærmest Trondhjem leggende streknings 

 vedkommende. 



Man skulde for förste blik være tilböielig til al tage cl 

 fald al 30 — 40° over en slræknina af 1 mil, Men ved 



