28 Th. Kjerulf. 



kan her aldeles intet mål tåges. Evidente beviser for de 

 uhyre^sammenstuvninger, ledsagede af skifrighed, som skuf- 

 fende imiterer lag, haves længer op i Guldalen. 



Medens undersögelserne stod på i disse egne, forsögtes 

 i nogle år, efter hr. Hauans inddeling i Hovindgruppen og 

 Störengruppen, at gjennemföre disse afdelinger videre ud i 

 strækningerne. Det lod sig imidlertid ikke gjöre, da man 

 ikke kunde finde sikre orienterende lag nok til gjenkjen- 

 delse. Såmeget fremgik dog af de møisommelige forsög, som 

 först efter flere år og modstræbende opgaves, at denne 

 store midlere afdeling har 2 led, et hvori de grove kon- 

 glomerater og den bedste typiske sandsten vel egentlig horer 

 hjemme, ofte grå af farve, og et led, som indeholder 

 grönne lerstene, lersandstene foruden kloritskifere. 



I Stjördalen findes de samme grupper. 



ØrJcedalens profil. 



Orkla skjærer gjennom sit övre löb ned i Dovres for- 

 skjellige lag. Længer vest skjærer også Driva dybt ned 

 i fjeldlegemet, blottende store lagtykkelser. Mægtigheden 

 sees i Sisselhö omkring 3500'. Også sandstenrækken fin- 

 des i Opdal, men i ganske sammenpressede lagstillinger nær 

 Opdals granit. Det er dog först i selve Orklas suit, at vi 

 vil vove nogle bestemmelser. 



Chausseen mellem Indset og Navadal åbner gramdsen 

 mellem den midlere afdelings grönne lersandstene og den 

 övre afdelings sorte lerskifer og grå glimmerskifer. Her og 

 fortsat mod öst kan fölges omtrent l / 4 mil de, tilsynoladende 

 ensidige, 40° öst faldende lag af Gnlaskiler, altså omkring 

 5000' mægJ 



Fra Orkla op mod öst i Kviknedalens ostside kan fölgos 

 de samme lag i Hadere fald 'M -10— 15-2:) ° med en nivå- 



