Om Trondhjcms stifts geologi. 31 



Lengde mod faldvinkler af omkring 45°. Men forholdene 

 tillader ikke, nöiere beseet, at sætte dette som en virkelig lag- 

 fölge. Sammenpresning finder vistnok også her sted, såle- 

 des som i snævringen længcr frem. 



Hid til altsammen skifer og lersten under kalkstenen, som 

 er 100' mg. Fremdeles skulde enhver, der ikke giver nöiere 

 agt, lægge hertil de steilt stående skifere mellem Flornæs og 

 et punkt vest for store Floren, hvor grå og sort lerskifer 

 bcgynder, med afstand 4500' og skifrighedens faldvinkel 60°. 

 Men heller ikke dette stykke er nærmere beseet sikkert — 

 nemlig for vildledende skifrighed. 



I Merakersnævringen — så kan det fortsatte snævre 

 stykke af dalen kaldes — sees skifrigheden evident for- 

 skjellig fra lagningen. Det samme er tilfældet i den skifer- 

 zone, som i det hele stærkt forvandlet og krystalinsk (grå 

 glimmerskifer) også indeholder sorte lerskifere (såkaldt alun- 

 skifer), og som strækker sig med steile fald af skifrigheden 

 ligetil Haugenbro. 



Men dette er åbenbart ikke en eneste helt omstyrtet 

 folge, men en flere gange sammenstuvet og foldet. Skifrig- 

 heden er forskjellig fra lagningen. 



Ethvert forsög på at bestemme den sande lagtykkelse i 

 en således sammenstuvet skifertykkelse med vildledende skif- 

 righed strander. Forinden man opdagede skifrighedens fuld- 

 komne uafhængighed af lagningen her i Merakersnævringen, 

 måtte man her overensstemmende med alle ældrc anskuelser 

 om skikter, og udgående fra afstand mellem Store Floren 

 til det sted mellem Store Floren og Kringen, hvor faldet 

 bliver modsat, 7000 fod, og faldvinkel (af skifrigheden) 75°, 

 antage en helt omstyrtet lagfölge af 6300 fod. 



Når man derimod indser skifrighedens vildledning, da 

 opgiver man forsoget. Mægligheden behöver ikke her at 



